Natten.
En dunkel verden som skjuler over halvparten av verdens dyr.
Inntil nylig har kameraene bare kunnet tilby oss små glimt av livet deres.
Men med den nyeste teknologien
kan vi se natten klart som dagen.
Med kameraer som er hundre ganger mer følsomme enn våre øyne...
...kan vi nå fange nattens prakt...
...i farger.
Fremmedartede landskap.
Underlige skapninger som vekkes til live av mørket.
Ukjent atferd.
Nå kan vi følge dyrenes liv
i jordklodens siste villmark.
Natten.
Solnedgang over Skjelettkysten i Namibia...
FORTELLER: TOM HIDDLESTON
...hvor den afrikanske ørkenen møter Atlanterhavet.
Den virker livløs.
Men i noen få måneder i året
blir strendene her tatt over av besøkende fra havet.
Sørafrikanske pelsseler.
Hver vår går en halv million i land for å pare seg.
Det virker som et perfekt sted å oppfostre nyfødte selunger.
Denne ungen er bare noen uker gammel...
...og er fortsatt helt avhengig av moren sin.
De fire første månedene
vil han bare livnære seg på hennes kaloririke melk.
Men å die en sulten selunge er utmattende.
Så mødrene må jevnlig dra tilbake til havet for å spise,
ofte i flere dager av gangen.
De etterlater selungene...
...alene hjemme.
Men skumringen er en farlig tid.
Et par svartryggsjakaler.
Når mødrene ikke er her for å beskytte dem...
...må selungene klare seg selv.
De skarpe tennene er deres eneste forsvar.
I dagslys kan selungene vanligvis jage vekk sjakalene.
Men når det begynner å mørkne, blir situasjonen snudd på hodet.
Etter mørkets frembrudd vil sjakalene ha overraskelsesmomentet.
For de unge selungene vil det bli en lang og farlig natt.
Vi har aldri før kunnet se dramaet
som finner sted langs denne kystlinjen om natten.
Men ved hjelp av ny teknologi...
...kan vi nå avsløre nattens mysterier...
...som aldri før.
De første timene etter mørkets frembrudd er det mye bråk i kolonien.
I alt oppstyret roper en ensom selunge på moren sin.
Men de voksne i nærheten gir ham ingen trøst.
Sørafrikanske pelsseler tar seg bare av sine egne selunger.
Han må klare seg selv.
Heldigvis er det mange unger som er alene fordi mødrene dro for å fange fisk.
I måneskinnet legger de seg i en klynge, som om de er i en barnehage for selunger.
Det gir selungene den beste sjansen til å være trygge.
Og om natten har de grunn til å være forsiktige.
Langs kysten har et skipsvrak blitt svelget av sanden.
Vraket har nå blitt et hi for strandens mektigste sjakalflokk.
Over 95 % av dietten deres består av én ting: selunger.
De uforglemmelige ulene gir sjakalene beskjed om å starte jakten.
For første gang blir dette filmet.
Nattkameraene følger sjakalene på nattokt.
Voksne seler er for store for sjakalene.
Så flokken sniker seg inn i midten av kolonien og leter etter selunger.
For oss...
...er selungene gjemt i mørket.
Men sjakaler har utmerket nattsyn.
Det gjør at de kan benytte seg av enhver mulighet.
En sovende selunge.
Det var en voksen i nærheten, så denne gangen trekker sjakalen seg unna.
Men en annen selunge har forlatt den trygge barnehagen.
Og den har blitt oppdaget.
Selungens eneste sjanse er å komme seg til havet,
hvor sjakalen ikke vil følge etter den.
Den var heldig som slapp unna.
Borte fra bølgene...
...stiger det en underlig sang opp fra ørkenen.
Hele dagen gikk de i dekning for den varme solen,
men natten er kjøligere, og da kommer de små ørkendyrene ut av hulene sine.
En "bjeffende" hanngekko som er på utkikk etter kjærlighet.
Men i mørket er det vanskelig å finne en å pare seg med.
Så han bjeffer.
Denne hunnen liker det hun hører.
Men for å følge hjertet...
...må hun sette livet på spill.
Edderkoppen Leucorchestris arenicola.
En gekkojeger...
...med et giftig bitt som er dødelig.
I bekmørket oppdager den byttet gjennom bitte små vibrasjoner i sanden.
Hun er for rask for edderkoppen, så den trekker seg tilbake til hulen sin.
For gekkoen er det farlig å prøve å finne kjærlighet.
Men det er verdt faren.
Om natten skjuler det seg andre overraskelser langs ørkenens kystlinje.
Sanden har ikke bare slukt skip...
...men også hele byer.
En gammel, forlatt gruveutpost...
...hjemsøkt av underlige nattånder.
En brunhyene, som de innfødte kaller strandulv.
Dette er første gang vi har greid å se
livene til disse dyrene om natten.
Ruinene av et forlatt kasino har blitt et hi for en liten familie.
En mor...
...og hennes to døtre, som er hyenetenåringer.
Ungdyrene har ikke spist i hele dag.
De er sultne.
Og irriterte.
Denne underlig slåsskampen om natten kalles "snutebryting".
Det er sånn unge hyener tester hverandres styrke.
Mens de kjemper, er det opp til moren å skaffe mat.
Brunhyener regnes som åtseletere.
Men ved denne delen av kystlinjen har de også lært seg å jakte...
...på selunger.
Nå kan vi for første gang
avsløre hvordan mørket hjelper dem med å fange byttet.
Uten kameraene våre...
...er det nesten umulig å se hyenen.
Hun gjemmer seg i skyggen.
Hun jager ikke selene.
Hun venter på at selene kommer til henne.
Akkurat utenfor rekkevidde.
Men forholdene vil snart forandre seg i hyenens favør.
I timene etter midnatt
ruller det inn en tåkebanke fra havet som skjuler månen.
Nå er det vanskeligere enn noensinne for selene å oppdage hyenen.
Hun legger seg ned blant steinene igjen...
...og venter.
Endelig finner hun det perfekte målet.
Hennes kraftige kjever gjør kort prosess på selen.
Drapet tiltrekker seg raskt uønsket oppmerksomhet.
Sjakalene, som er desperate etter mat, omringer henne. Det er tjue mot én.
Men selv en hel flokk kan ikke måle seg med denne mektige nattjegeren.
Jakten er over for i natt.
I grålysningen...
...drar sjakalflokken tilbake til hiet i skipsvraket.
Og selkolonien begynner å våkne.
Ved å ligge i klynge har det store flertallet overlevd natten.
Én selunge hører et rop han gjenkjenner.
Mamma er tilbake.
Han kan endelig die.
Om noen få måneder vil selungene være store nok til å forlate strendene...
...og begynne det neste livskapittelet i havet.
Og Skjelettkysten i Namibia vil nok en gang bli fredfull.
BLINKSKUDD I BLINDE
Den mest skremmende utfordringen for Earth at Night-teamet
var å filme den flyktige brunhyenen.
Da måtte de våge seg inn i en forlatt spøkelsesby.
Vi er de eneste menneskene i området.
ASSISTERENDE PRODUSENT
Og det er skummelt her om natten.
Og det føltes enda skumlere
da de sto ansikt til ansikt med en stor hyene.
Så nærme.
Ingen visste hvordan rovdyrene ville oppføre seg om natten,
ikke engang hyeneforskeren dr. Ingrid Wiesel.
Jeg har observert dem mye om dagen.
FORSKNING PÅ BRUNHYENER
Men atferden om natten kan være annerledes.
Jeg gleder meg til å se opptaket.
Ved hjelp av en drone med nattsyn kunne teamet utforske de forfalne bygningene,
og finne ut hvor det var best å sette opp kameraene.
De oppdaget et hi i den gamle byens kasino.
Det er utrolig.
Jeg har vært her og studert hyener i 20 år,
men for første gang samarbeider jeg med et filmselskap som kan filme om natten.
Teamet overvåket hiet i flere uker,
og de ble ofte overrasket over hyenenes atferd om natten.
De så atferd som selv ikke Ingrid hadde sett før.
Jøss, vi fikk et fantastisk opptak i natt. Jeg kan ikke tro det.
Men det som interesserte henne mest,
var hvordan hyenenes naboer, sjakalene, også ble med på moroa.
Sjakalene plager virkelig hyenen.
Jeg tror det skjer mye oftere om natten.
Én sjakal var til og med modig nok
til å prøve å snike seg inn og plyndre hyenenes hi.
Aldri en god idé.
Så fint å se hva de gjør om natten. Det er så unikt.
Teamet jobbet med forskere og ny teknologi,
og fikk filmet øyeblikk som aldri har blitt sett før
i livene til disse hemmelighetsfulle nattdyrene.
Tekst: Espen Stokka