הלילה.
עולם אפלולי שמסתיר יותר ממחצית מהחיות בכוכב שלנו.
עד כה, מצלמות סיפקו רק הצצה לחייהן.
אבל בעזרת טכנולוגיה של הדור הבא,
אנחנו יכולים לראות את הלילה בבהירות של אור יום.
עם מצלמות רגישות פי 100 מהעין האנושית...
אנחנו יכולים לראות כעת את יופיו של הלילה...
בצבע.
נופים זרים.
יצורים מוזרים שהחשכה מעוררת לחיים.
התנהגויות שטרם נראו.
כעת אנחנו יכולים לעקוב אחרי חייהן של החיות
בשממה האמיתית האחרונה של כדור הארץ.
הלילה.
ערב יורד על האיים הטרופיים של אינדונזיה.
- קריינות: טום הידלסטון -
ומתחת לגלים מסתתרים...
כמה מהעולמות התת-ימיים הקדומים בעולם.
שוניות אלמוגים...
אוצרות החיים של האוקיינוסים שלנו.
בכל רחבי העולם, הם מכסים פחות מאחוז בודד מקרקעית הים...
אבל תומכים ביותר משליש מהחיים באוקיינוסים שלנו.
השונית היא עיר תת-ימית שוקקת חיים...
עם יצורים בכל הצורות והגדלים שעסוקים באכילה.
תוכינון ענק, הבולדוזר של השונית,
מכרסם באלמוג עם מקור כשל ציפור...
בזמן שצבי ים קרניים ניזונים מספוגים רכים יותר
שצומחים מתחת לאלמוגים הקשים.
יצורים יצירתיים מסוגלים למצוא מזון במקומות הכי בלתי צפויים.
נקאים אילתיים קטנים מציעים שירות אינטימי.
הם מנשנשים מזון שנתקע בפה של שכניהם.
ערב הוא שעת השיא בשונית,
הדיירים מפיקים את המיטב מהאור כל עוד הוא נמשך.
אבל העולם העסוק הזה...
עומד להשתנות.
כי יש צד אחר לשוניות האלמוגים...
שמתגלה רק כאשר השמש שוקעת.
בעזרת טכניקות הצילום החדישות ביותר...
אנחנו יכולים לראות את הממלכה הנסתרת הזאת...
ולחזות בדרמה שמתרחשת בשוניות האלמוגים בלילה.
כאשר החשכה יורדת, דגים קטנים מתקהלים יחד כי הכמות מספקת ביטחון.
תחילת הלילה היא הזמן המסוכן ביותר בשונית.
חלילון.
אורכו כמטר והוא חמוש בחרטום דמוי רובה.
הצלף הלילי של השונית.
עם עיניים גדולות ורגישות לאור...
הם נערכים בשורה מול להקת דגים...
ופותחים באש עם דיוק קטלני.
הם לוכדים את הטרף שלהם בפה דמוי המזרק שלהם.
וצדים דגים בזה אחר זה.
לאחר שהם בולעים את הטרף שלהם...
כל מה שנותר ממנו...
הוא פליטה של קשקשים.
אבל דגי החלילון הם לא הציידים היחידים שאורבים בחשכה.
דיירי השונית מסתתרים עמוק בתוך סדקים ובקיעים...
מפני שטורפים גדולים יותר וקטלניים יותר מגיעים כעת.
וכל אחד מהם אורב בשונית בלילות בדרכו שלו.
כרישונית לבנת-קצוות זו תטרוף דג שישתהה יותר מדי מעל לשונית.
והיא לא לבד.
טריגון, הסיוט של כל דג קטן.
עבור הקורבנות שלו, הלילה נראה כמעט שחור משחור.
הם לא יכולים לראות אותו מגיע.
אבל המצלמות שלנו חושפות...
כיצד הוא אורב סביב השונית.
הוא משתמש באלקטרורצפטורים...
לא בראייה, כדי לחוש בתנועה של דג שמסתתר בשונית...
או של סרטנים שקבורים בחול.
כנפיים במוטה של עד שני מטרים לוכדות אותם על קרקעית הים.
סילוק החול חושף את הקורבן...
לפני שפיו דמוי הוואקום...
בולע אותם.
עם טורפים כה רבים שמסתובבים בלילה...
מוטב לשמור על פרופיל נמוך.
אבל למרות הסכנות...
דג קטן וססגוני אחד עומד לעזוב את השונית הבטוחה.
דג מנדרין.
והזכר הזה...
מחפש אהבה.
הלילה, הוא מקווה לחזר אחרי עד שמונה נקבות בתוך פחות משעה.
אבל כדי למצוא אותן, הוא יצטרך לנוע בזהירות רבה.
בתוך החשכה, הוא מאתר...
נקבה...
שנהנית מארוחת ערב שמורכבת משטרגליים זעירים דמויי חסילונים.
אבל היא בררנית במאהבים...
כפי שהיא בררנית במזון.
כדי לזכות באהבתה, הזכר פורש את סנפיריו...
כדי להיראות הכי גדול שאפשר עד כי אין לעמוד בפניו.
היא מתרשמת.
אבל כדי להזדווג, הם צריכים לבצע מהלך נועז עוד יותר...
ולנצל את החשכה לתועלתם.
עם דגים שיאכלו את הביצים שלהם המסתתרים בין האלמוגים...
הזוג החדש שוחה מעל לשונית...
כדי להשריץ בריקוד חיזור מהמם.
לאחר שהמפגן הלילי שלהם מסתיים...
הזוג חוזר לשונית הבטוחה...
אבל לא למשך זמן רב.
עם שבע נקבות נוספות שעליו למצוא...
הקזנובה הזה יוצא באומץ לחשכה
בחיפוש אחר השותפה הבאה שלו לריקוד.
ככל שהלילה נמשך...
החשכה מעוררת את אחד הפלאים הנסתרים המדהימים ביותר של הטבע...
אירוע שיביא שינוי קסום לשונית.
ממעמקי הים, צבא של חיות זעירות עולה...
כאילו הגיע מעולם זר.
זאת הנדידה הכי גדולה של יצורים בכוכב,
והיא מתרחשת באוקיינוסים שלנו מדי לילה.
יותר ממיליארד טונות של יצורים פלנקטוניים
עולים מהמעמקים כדי למצוא מזון קרוב לפני המים.
היצורים האלה, שחלקם לא גדולים יותר מגרגר אורז...
הם סם החיים של האוקיינוס.
עם צורות יצירתיות של פליטת אור והנעה...
הם לוכדים פיסות מזון שנסחפות בחשכה.
ישנם יצורים שחיים אך ורק בעולם הנסתר הזה.
אחרים, כמו זחל החסילון גמל שלמה הזה,
מבלים רק את החלק הראשון של חייהם בקיום הזר הזה
וישובו לחיות על השונית ברגע שיגדלו.
הגאות הזאת של יצורים חיים...
גורמת כעת לשונית האלמוגים לעבור טרנספורמציה קסומה.
סלעים רדומים לכאורה מתעוררים לחיים.
שוניות אלמוגים בנויות ממושבות ענקיות של חיות זעירות.
בשעות היום, השונית סופגת אנרגיה מהשמש.
אבל בלילה...
החיות האלה פורשות את זרועותיהן והופכות לציידות...
של ממלכה לילית מיקרוסקופית.
עבור החיות הזעירות שנסחפות לכאן...
הגן הססגוני הזה הפך לקיר קטלני של מיליוני פיות.
סעודת החצות הזאת מספקת לאלמוגים את החומרים המזינים
שחיוניים לצמיחתה של השונית.
וכעת אנחנו יודעים, בשעה ששוניות מתמודדות עם טמפרטורות ים שעולות,
שהסעודה הלילית הזאת חיונית מאי פעם להישרדותן.
אבל לא רק האלמוגים הזעירים תלויים בזרם הפלנקטון הלילי.
יצורים אחרים וגדולים בהרבה מגיעים לסעודה הסופית של הלילה.
דג מנטה ריי, גולש על כנפיים עם מוטה של עד ארבעה מטרים.
למרות שלרוב הם בודדים...
ישנם מקומות בים הטרופי שבהם יש שפע כה גדול של פלנקטון,
שדגי מנטה מתכנסים יחד כדי לאכול.
באופן מדהים, הענקים האלה שמשקלם טונה
מתקיימים מהחיות הפלנקטוניות הזעירות שעולות בים בלילה.
עם סנפירים דמויי קרניים, הם מתעלים את הפלנקטון לתוך הפה הפעור שלהם...
ומסננים את פיסות המזון.
כעת, באמצע הלילה...
הם חושפים את מומחיותם להזין את עצמם מהשפע של הלילה.
באמצעות "גלגול-חבית" שהם מבצעים שוב ושוב...
הם מתמקדים בריכוזים הגדולים ביותר של פלנקטון...
ואז זוללים אותם.
ידוע לנו כעת שלדגי המנטה ריי יש את המוח הגדול ביותר מבין כל הדגים.
אבל האופן שבו הם עוברים מרחקים עצומים כדי למצוא מזון
במרחב העצום של האוקיינוס האפל נותר בגדר תעלומה.
זה אחד מהסודות הרבים שעדיין צריך לגלות...
באוקיינוסים שלנו בלילות.
- כדור הארץ בלילה -
- מצולם בחושך -
כדי לתעד את הדרמות הליליות שמתרחשות בשוניות אלמוגים,
צוות "כדור הארץ בלילה" צילם בכמה מאזורי הים הטרופיים הקדומים בעולם.
עבור הצלם דיוויד רייכרט,
האתגר הגדול ביותר היה לצלם את הטורפים של השונית צדים בלילה.
כרישים וטורפים אחרים עשויים להיות פעילים יותר בלילה...
אבל גם קשה מאוד להתקרב אליהם בבטחה.
צילום בלילה זה עולם חדש לגמרי.
אנחנו פשוט לא יודעים מה יגיח מתוך החשכה.
- דיוויד רייכרט צלם -
אנחנו נגלה. אנחנו קופצים פנימה.
דיוויד היה צריך לתכנן את הצלילות שלו סביב הירח המלא,
כשזרמים חזקים מביאים מזון לשונית...
והופכים את הטורפים לפעילים יותר.
אבל זה יוצר בעיה גדולה.
סירה לצוללנים, סירה לצוללנים. איך הזרם?
לא טוב. הזרם חזק מדי.
אנחנו חוזרים לסירה. אנחנו עולים.
הזרם למטה חזק מאוד כרגע,
כמעט בלתי אפשרי להישאר במקום אחד.
זה היה איום ונורא.
כן.
יש יותר פעילות, יותר דברים לצלם,
יש יותר חיים כשהזרמים בשיאם...
עדיין חזק מדי.
אבל אנחנו מתקשים להישאר שם.
זה המשחק שאנחנו משחקים.
במהלך הלילות הבאים, כשהירח המלא הצטמצם, הזרמים נחלשו.
אבל למרות שזה מקל על הצלילה, השוניות ריקות.
כן.
כן, הזרמים נחלשו, ואז, אני מניח ש...
כן, כולם הלכו הביתה.
כן. -כן.
בזמן שהצוות חיפש את התנאים המתאימים...
הם גילו שהם חייבים לצלול בחלון זמנים קטנטן...
כשהמים נרגעים בין הזרמים.
קשה לצלם ככה,
כי השעה יכולה להיות שש בערב. בדיוק כשהשמש שוקעת,
אבל אם נחמיץ את החלון הזה, לפתע כבר ארבע בבוקר.
אז אנחנו עובדים בלוח זמנים נוראי
שבו צריך לחכות כל הלילה בשביל צלילה של 40 דקות.
תן לי ספל תה.
בעזרת התמדה ולילות רבים ללא שינה...
דיוויד והצוות מתחילים סוף סוף לצלם
את ההתנהגויות החדשות שהם חיפשו.
בחיים לא ראיתי דגי חלילון תוקפים ככה.
אי אפשר לנצח תמיד, אבל אני חושב שניצחנו הפעם.
לכל טורף הייתה דרך משלו לארוב לטרף שלו.
צלופחי מורנה נכנסים לתוך השונית כדי לצוד.
צלופח המורנה צד בחלק העליון של השונית.
והיה שם מעין חור קטן שהוא נכנס דרכו.
היו דגים קטנים שם למטה,
וצלופח המורנה ירד לשם.
הנה זה.
ואז, בום.
צילמנו את זה! ממש מול המצלמה. בתוך החור. זה היה טוב.
יש הרבה פעילות בשוניות האלה.
אתה מתחיל לראות קהילה נמרצת מאוד שם למטה
שנראה שהיא מתעוררת לחיים בלילה.
הצוות הצליח לגלות תובנות חדשות וייחודיות
על העולם התת-ימי הקסום הזה.
תרגום: גיא רקוביצקי