Žemė yra tokia įspūdinga planeta,
kad kartais nepastebime smulkmenų.
Bet tereikia geriau įsižiūrėti,
ir prieš mūsų akis atsivers nepažintas pasaulis.
Pasaulis, kuriame mažyčiams didvyriams
ir mažoms pabaisoms
reikia ypatingų galių,
norint išgyventi tarp gausybės gresiančių pavojų.
Sunku mažam gyventi...
tarp milžinų.
TEKSTĄ SKAITO POLAS RADAS
Tave gali sumindyti.
Kartais - ir praryti.
Tačiau yra vietų, kur galima pasislėpti nuo dičkių.
Vietų, kur būti mažam yra privalumas.
Karšta...
sausa...
vėjuota.
Šios smėlio kopos - tokios nesvetingos...
kad tik patys sumaniausieji...
ir patys mažiausieji...
gali turėti vilties išgyventi.
SMĖLIO KOPOS
Tai - viena nesvetingiausių teritorijų mūsų planetoje.
Namibo dykumos smėlio kopos yra didžiausios ir seniausios Žemėje,
kurios vis dar slenka vėjyje.
Per šešis mėnesius pasikeičia visas kraštovaizdis.
Vis dėlto...
padarėliams kažkaip pasiseka išgyventi šioje milžiniškoje smėlio jūroje.
Pietų Afrikos chameleonas.
Maždaug žmogaus rankos dydžio.
Nepanašu, kad jis būtų gerai prisitaikęs prie gyvenimo smėlio kopose,
kaip kiti čia gyvenantys padarėliai.
Bukasnukis driežas...
trimis ketvirtadaliais už jį mažesnis,
gali perbėgti tris metrus karšto smėlio per vieną sekundę.
O chameleonas?
Nėra ko lyginti.
Jo kojos pritaikytos kabintis už šakų.
O ne vaikščioti smėliu.
Tačiau šis klajūnas blaškosi kopose su rimtu reikalu.
Susirasti sau porą...
kažkur ten.
Keliauti oru - lengviau nei smėliu.
Pietų Afrikos smiltvištės - puikiai prisitaikiusios gyventi kopose.
Bet čia nėra vandens.
Kiekvieną dieną šie paukšteliai leidžiasi į sunkią kelionę ieškoti vandens.
Už aštuoniasdešimties kilometrų...
jie atsiduria visai kitame pasaulyje.
Kuriame karaliauja stambūs ir alkani plėšrūnai.
Kaip visi čia susispietę paukščiai...
šis patinėlis atskrido atsigerti.
Jis kantriai laukia.
Pagaliau ir jie sulaukė eilės gurkštelėti.
Patinėlis grįžta pas savo gyvenimo draugę, perinčią tarp akmenų kopose.
Ši ištikima pora perina kiaušinėlius paeiliui,
kad abu galėtų nuskristi atsigerti.
Tačiau didžiausi sunkumai laukia ateityje.
Netrukus išsiris jaunikliai.
Kad nežūtų karštyje, jiems reikės vandens.
Vidurdienį būna taip karšta, kad gyvybė pakimba ant plauko.
Šįkart chameleonas - geriau pasiruošęs...
Jis pakeitė odos spalvą ir tapo baltu, kad atmuštų saulės spindulius.
Bet bukasnukis driežas, kaip visada, elgiasi sumaniau.
Štai ką jis išdarinėja.
Smėlio paviršius gali įkaisti iki svilinančio 70 laipsnių karščio.
Centimetru aukščiau yra dešimt laipsnių vėsiau.
Kilnodamas savo dideles kojas, jis greitai atsivėsina.
O kai pasidaro tikrai per karšta...
bukas snukutis tampa tikru išsigelbėjimu.
Vos 20 cm žemiau smėlio temperatūra tesiekia 30 laipsnių.
Voravapsvei toks karštis - nė motais.
Savo itin jautria antena ji suranda smėlyje besislepiančius padarus.
Mažesnė už popieriaus segtuką voravapsvė
nukasa maždaug du kibirus smėlio, norėdama pasiekti auką.
Auksinis riedantis voras.
Vapsvos įgėlimas sukelia paralyžių.
O voro įkandimas - mirtį.
Kai šie dykumos gladiatoriai susikauna, vorui retai pasiseka laimėti.
Bet jis turi...
labai patikimą išsigelbėjimo planą.
Pabėgo nuo vapsvos.
Išvengė žūties.
Trumpam.
Vidurdienį...
smėlio kopos ištuštėja.
Oras įkaista iki 50 laipsnių.
Ima vėsti tik vakarop.
Tuo tarpu kopose pasirodo jaunų babuinų banda.
Žaismingi ir smalsūs...
bet nelaukiami svečiai.
Namakos lietaus varlės yra naktiniai gyvūnai.
Jei pažadinsi, turėsi bėdos.
Golfo kamuoliuko dydžio...
bet labai jau pikta.
Galima dar pasnausti,
kol dieniniai gyvūnai užleis vietą naktiniams.
Nusileidus saulei...
nukrenta ir temperatūra.
Dykuma tampa gyvesnė.
Ir triukšmingesnė.
Lopšinė pavargusiems.
Žadintuvo skambutis naktiniams žvėrims.
Signalas medžiotojams.
Liepsnotosios pelėdos šukuoja kopas, ieškodamos smulkaus grobio.
Tačiau klastingesnis plėšrūnas...
sėlina iš apačios.
Nerdamas...
iš smėlio.
Dykumų ryklys.
Namibo auksinis kurmis.
Visiškai aklas ir mažesnis už kiaušinį.
Didžiulė jo galva - tarsi palydovinė lėkštė,
gaudanti termitų tapsėjimą.
Termitai jam - ir gėrimas, ir maistas...
tik reikia jų pagauti bent 60 per naktį.
Į maisto paieškas įsitraukia ir kiti naktiniai persekiotojai.
Tingi varlė virsta termitų terminatoriumi.
Bet termitai kandžiojasi.
Su tokia didžiule galva sunku juos nuvaikyti.
Smėlis - vienintelis kurmio išsigelbėjimas nuo besikandžiojančių termitų...
ir kitų netikėtų pavojų.
Ankstyvas rytas.
Chameleonas - išbadėjęs ir sušalęs.
Norėdamas sušilti, jis patamsino į saulę nukreiptą savo kūno pusę.
Kai ima lįsti vabalai...
chameleonas jau būna pasiruošęs.
Žiopla klaida.
Šios rūšies vabalas - toks neskanus,
kad antrą kartą joks chameleonas neims į jo į burną.
Juodvabalio laukia varginanti kelionė.
Užsiropšti į 350 m aukščio kopą - sunki užduotis kamštelio dydžio vabalui.
Tačiau pasistengti - verta.
Pasitaiko rytų, kai kopas apgaubia rūkas.
Būtent to ir laukia šis vabalas.
Rūkas kondensuojasi ir dėl ypatingos šarvo struktūros...
subėga jam tiesiai į burną.
Jis pasidaro vandens iš oro.
Jie išgeria vos ne pusę tiek vandens, kiek patys sveria.
Nuo kalvos besileidžiantys vabalai...
yra daug sultingesni už tuos, kurie lipa į viršų.
Galbūt chameleonas ir nėra taip gerai prisitaikęs čia gyventi, kaip kiti.
Tad jis konkurentus įveikia savaip -
tiesiog įsimeta juos į burną.
Ritasi smiltvištės jaunikliai.
Nors saulė pakilusi dar neaukštai, jie vis viena slepiasi mamos šešėlyje.
Greitai taps taip karšta, kad be vandens jie mirs.
Vienintelė jų viltis - tėtis.
Jis rado kitą vandens telkinį, kuriame mažiau stambių plėšrūnų.
Bet tokiam mažam paukščiui...
sudėtinga išvengti ir romesnių milžinų kanopų.
Parnešti vandens savo vaikučiams bus nelengva.
Vištvanagis...
medžioja ištroškusiuosius.
Norėdamas išgelbėti mažylius, tėtis rizikuoja savo gyvybe.
Patinėlio pilvo apačioje augančios specialios plunksnos
sugeria tiek vandens, kiek telpa į mažą stiklinaitę.
Dabar jau galima nešti jį vaikams.
Dviejų valandų kelionė namo su sunkiu kroviniu.
Pačiu laiku.
Paukščiukai čiulpia vandenį iš tėčio plunksnų.
Jis du mėnesius kiekvieną dieną rizikuos savo gyvybe,
kol paukščiukai išmoks skraidyti.
Bekeliaudamas chameleonas pamatė dygliuotojo sviestulio krūmą.
Puiki vieta pasislėpti nuo saulės.
O jei pasiseks...
ir patelę sutikti.
Negi nusišypsojo laimė?
Norėdama parodyti savo jausmus, patelė pakeičia spalvą...
ir ima šokti.
Regis, jis - ne visai jo skonio.
Bet čia labai sunku susirasti porą.
Tiek to, bus gerai.
Ji ilgai neužsibūna.
Netrukus ji padės kiaušinėlius.
Tuo tarpu patinėlis, atlikęs pareigą...
atrodo visiškai išsekęs.
Per penkiasdešimt penkis milijonus metų trukusią evoliuciją
gyvūnai vienaip ar kitaip prisitaikė gyventi dykumoje.
Atkaklūs ir sumanūs
padarėliai nugalėjo Namibijos negyvenamas kopas.
Po kelių smėlyje praleistų mėnesių pasirodo mažulytis jauniklis.
Chameleono palikuonis.
Jo laukia daugybė iššūkių.
Verčiau žengti palengva ir niekur neskubėti.
Išvertė Laima Banionienė