Jordkloden er så spektakulær
at du fort overser livets små finurligheter.
Men tar du en nærmere titt...
...ser du en uoppdaget verden.
En verden der ørsmå helter...
...og små uhyrer...
...trenger utrolige superkrefter...
...for å kunne lykkes mot alle odds.
Korallrevene er et av stedene på planeten med størst mangfold.
FORTELLER: PAUL RUDD
Her finner man gigantiske stimer og praktfulle skapninger.
Men under dem
er det en liten metropol...
...hvor usedvanlige små skapninger er travelt opptatt.
Disse dyrene er kanskje små,
men de gjør en livsviktig jobb.
Og akkurat nå er de mer opptatt enn noensinne.
En gang i året holder korallrevet en spektakulær formeringsbegivenhet
som er avgjørende for å sikre revets fremtid.
Men det er ikke lett å være en liten fisk på et stort rev.
Ørsmå dyr må takle enorme utfordringer for å holde korallbyen i live.
REV
Korallrevet er like komplisert og fullt som enhver by.
Hver dag er travel og bråkete fra første stund.
Alle borgerne kaller på hverandre ved daggry i et livlig undervannskor...
...av muskelspill...
...klikkende klør...
...og klaprende tenner.
Bare et sunt rev med et blomstrende samfunn av ørsmå skapninger
synger så høyt.
Halvparten av fiskene her er knapt større enn en flaskekapsel.
Men det er stor etterspørsel etter tjenestene deres.
En skilpadde sjekker inn på pussestasjonen...
...for å få skallet til å skinne.
Jobben er for stor til at en liten slimfisk kan gjøre den alene.
Så en rekke algefjerningsspesialister hjelper til med å få jobben gjort.
En klovnefiskfamilie steller sjørosehjemmet sitt.
Få rovdyr våger å svømme inn blant de sviende tentaklene.
Men klovnefiskene har et beskyttende slimlag
som gjør at de kan bo her.
Til gjengjeld holder de sjørosen ren, og tilfører oksygen.
Skjult under tentaklene har hannen 500 egg han må ta vare på.
Hvert egg er mindre enn et riskorn.
Hvis de klekkes samme natt som revet formerer seg,
får de den beste sjansen til å overleve.
Frem til da skal de være trygge her.
Dette er et av de tryggeste hjemmene på revet.
Og familien holder seg i nærheten.
Her ute finnes det alltid en større fisk.
Havabboren Plectropomus leopardus.
Små jomfrufisker gjemmer seg i korallabyrinten...
...utenfor havabborens rekkevidde.
Men denne lure fisken gir ikke opp.
Han bare tilkaller...
...flere armer.
En blekksprut virker som en usannsynlig medskyldig.
Men sammen er de et dødelig team.
Når havabboren endrer farge til kamuflasje...
...er jakten i gang.
Dobbelt så mye trøbbel for jomfrufiskene.
Havabboren finner gjemmestedet deres.
Så blir den blek for å vise hvor det er.
Tentaklene angriper.
Fiskene får panikk...
...og svømmer rett inn i havabborens munn.
Det er et fryktelig valg.
Bli værende, og risikere å bli fanget av den dødelige blekkspruten.
Eller flykte...
...og bli spist av havabboren.
De har ingen trygg fluktrute...
...så noen ganger er det eneste alternativet å kjempe.
Jomfrufiskene overfaller blekkspruten...
...og prøver å jage den vekk.
Men alt bråket tiltrekker enda større fisker.
Småfiskene får sjansen til å flykte.
Når haiene sirkler over dem...
...må alle plutselig greie seg selv.
Da var samarbeidet over.
Store haier bryr seg ikke om småfisker.
Men når de skremmer vekk andre rovdyr, sørger de for at smådyr kan jobbe videre.
Fisk som beiter holder revet fritt for alger.
Dermed kan de sentvoksende korallene blomstre.
Koraller består faktisk av kolonier av ørsmå dyr.
Hver av dem har mikroskopiske planteceller som gjør om lys til mat.
Det er denne utrolige alliansen hele revet er bygget på.
Sammen vil flere milliarder små liv...
...skape jordens største levende strukturer.
Men disse korallbyene er skjøre.
De er sårbare for at havet blir varmere...
...forurensning...
...rovfiske...
...og invasjoner.
Den krabber på hundrevis av rørføtter.
Den er utstyrt med giftige pigger.
En uhyrlig, korallspisende
tornekronesjøstjerne.
Den kan sluke hundrevis av koraller hvert år.
Og det er ikke bare én.
Det er en hel hær av dem.
De utsletter hjemmene til alle de små skapningene.
Men revets beboere vet ikke om faren som kommer.
De er opptatt med å gjøre seg klare til å formere seg.
Og med å lete etter mat.
Dette er de mest kompliserte øynene i dyreriket.
De har fire ganger flere fargereseptorer enn våre øyne.
Sjøkneleren Odontodactylus scyllarus ser verden i et helt annet lys.
Hun er ikke større enn en tannkremtube, men hun er langt fra forsvarsløs.
Slaget hennes akselerer like raskt som en 9mm kule.
Det er så raskt at vannet fordamper.
Slaget kan til og med skape et lysglimt.
Men til og med velutrustede sjøknelere trenger et trygt sted.
Hulen hennes, som snart vil bli et barneværelse.
Så fort oppussingen er ferdig.
Det er allerede en hann på besøk...
...som vil pare seg.
Eller stjele hjemmet hennes.
Uansett...
...vil hennes lynraske never gjøre det veldig tydelig...
...at hun ikke er klar for å få gjester.
Men det er farlig å bli oppdaget ute i det åpne her.
Et glupsk rovdyr.
På størrelse med en...
...tekopp.
Sepiablekkspruten Sepia bandensis.
Hvis han skal kunne formere seg, må han bli større.
Og det betyr at han må spise mye.
Men han er også sårbar.
Så trikset er å jakte uten å bli jaktet.
Denne forkledningens mester kan endre hudens farge og tekstur...
...for å lure rovdyrene...
...og byttet.
Han vil leve i under ett år, så han må vokse fort...
...og spise omtrent alt som beveger seg.
Krabben vifter med armene for å fange plankton.
Den er på størrelse med en knapp, og virker uvitende om at den er i fare.
En smertefull tabbe.
Krabben holder små, sviende sjøroser i klørne.
Ørsmå elektrosjokkpistoler for å skremme vekk rovdyr.
De er så effektive at rivalene vil gjøre hva som helst for å få tak i dem.
Det er en besynderlig forsiktig kamp.
Ingen av krabbene vil skade sjørosene.
Rivalen holder ham fast, og tar forsiktig fra ham sjørosen.
Nå som de har én hver,
vil begge krabbene dele dem i to så de kan gro et nytt par sviende hansker.
Sjøroser gir alle mulige slags små skapninger beskyttelse.
Ørsmå, gjennomsiktige reker.
De lever sammen med klovnefiskene.
De er bare på størrelse med en binders...
...men de er modige nok til å gjøre forretninger med revets store fisker.
Reken reklamerer for tjenesten ved å vugge.
Og hvis kunden er et rovdyr...
...så passer de på at salgsargumentene er helt tydelige
ved å klappe.
Så fort hun er sikker på at det er trygt,
begynner én liten reke å jobbe.
Den fjerner døde hudceller...
...plukker av parasitter
og renser gjellene.
Hun våger seg til og med inn i munnen for å utføre litt tannpleie.
Helsetjenestene til de små rengjørerne
er avgjørende for at de store fiskene skal holde seg i toppform.
På hele revet gjør de seg klare for å pare seg.
Sjøkneleren er nesten ferdig med barneværelset.
Hun har fjernet hele tre kilo steiner for å gjøre hulen trygg.
Og hun har ryddet nødutgangene for å gjøre det vanskelig for fiendene.
Byggearbeidet er så omfattende at andre også finner seg et hjem her.
Men hun har én nabo som er et større problem.
Choerodon schoenleinii.
En av de få fiskene som bruker verktøy.
Den har til og med en ambolt hvor den knuser muslingskall.
Det er usannsynlig at han spiser en sjøkneler.
Men hans voldsomme metoder kan ødelegge hjemmet hennes.
Han flytter enorme mengder grus mens han leter etter mat.
Han fikk det han ville ha.
Men nå ligger hun langt bak skjemaet med å bygge barneværelset.
Dagen går mot slutten, og revet blir stadig travlere.
Klovnefiskenes egg klekkes snart.
Og en stim pussefisker jobber hardt.
De er like lange som en finger,
og er lette å identifisere på grunn av de svarte og blå stripene.
Men alle er ikke like velmenende som de fremstår.
Plagiotremus rhinorhynchos.
Denne bedrageren endrer farge for å ligne på pussefiskene,
og sniker seg ubemerket inn blant dem.
Han er ikke her for å pusse.
Han skraper hoggtannen langs huden til den intetanende fisken...
...og stjeler et fiskeskjellmåltid.
Og før ofrene vet hva som har skjedd...
...forsvinner den utspekulerte luringen.
Tilbake til hulen.
Å operere i skjul hjelper mange smådyr med å overleve på et stort rev.
Det er sånn den lille blekkspruten har greid å overleve...
...og greid å spise.
Hver gang han lykkes, blir han større.
Denne hunnen virker imponert.
Og for en gangs skyld er ikke mat førsteprioriteten hans.
Sjøkneleren får orden på hjemmet sitt igjen.
Hun fjerner rot.
Hun sørger for at alt er på plass.
Og legger siste hånd på verket.
Endelig er hun klar for å få en gjest.
Idet hele revet er klart for årets viktigste begivenhet,
kommer korallmorderne.
En horde av tornekronesjøstjerner.
De krenger ut magen og fordøyer korallenes levende vev.
De etterlater bare de hvite skjelettene.
Det virker som om det er lite revets beboere kan gjøre
for å forhindre at svermen av sjøstjerner sluker hver eneste korall på deres vei.
Hjemmet til denne lille krabben er det neste på menyen.
Samme hvor hardt hun prøver...
...er sjøstjernens kropp nesten ugjennomtrengelig.
Men helt nederst er piggene myke og følsomme.
Det er sjøstjernens svake punkt.
Tiden er inne for at én liten krabbe...
...skal beseire et monster.
Å kjempe med vaktkrabbene er ikke verdt smerten.
Et variert samfunn av små skapninger...
...som alle gjør sitt...
...gjør at korallrevene er sunne, og at de kan overleve de mange truslene.
Selv de skadede områdene i de levende byene kan komme seg igjen.
Én gang i året
vil det på en og samme tid være perfekt tidevann og temperatur.
Dette er natten...
...hvor selve korallrevet begynner å formere seg.
En liten bunt som bare er på størrelse med et pepperkorn.
I denne ene pakken finner vi alle ingrediensene for å lage nye koraller.
Korallene gyter.
Mange andre smådyr på revet formerer seg også.
Den lille blekkspruten fant en å pare seg med.
Nå skal hun putte eggene deres trygt inn i korallen.
Sjøkneleren har også egg.
Tjue tusen av dem.
Og etter at faren har vasket dem én siste gang...
...blir hundrevis av klovnefisklarver overlatt til seg selv.
Å gyte sammen sørger for at så mange nye liv som mulig...
...blir båret trygt av gårde med tidevannet.
Snart begynner små undere å vokse.
Den er ikke større enn en peanøtt.
Blekksprutyngelens eventyr i havet har så vidt begynt.
Og kanskje viktigst av alt er koralldyrets larve på én millimeter.
Den trekkes mot lyden av revet.
Den er en liten murstein som vil bli til en mektig korall...
...og hjelpe til med å danne en fremtid for alle beboerne i denne korallbyen.
Tekst: Espen Stokka