Žemė yra tokia įspūdinga planeta,
kad kartais nepastebime smulkmenų.
Bet tereikia geriau įsižiūrėti,
ir prieš mūsų akis atsivers nepažintas pasaulis.
Pasaulis, kuriame mažyčiams didvyriams
ir mažoms pabaisoms
reikia ypatingų galių,
norint išgyventi tarp gausybės gresiančių pavojų.
Koralinių rifų biologinė įvairovė - tokia, kokios nerasime niekur kitur planetoje.
TEKSTĄ SKAITO POLAS RADAS
Juose gyvena didžiuliai tuntai žuvų ir įspūdingų gyvių.
Po rifu...
įsikūręs miniatiūrinis miestas...
kuriame knibždėte knibžda įvairiausių gyvių.
Svarbiausia, kad šie mažyliai...
atlieka didžiulį darbą.
Dabar - pats darbymetis.
Kartą metuose rifas įspūdingu būdu ima daugintis...
taip užsitikrindamas sau ateitį.
Mažoms žuvims didžiuliame rife - nelengva.
Mažiesiems gyviams tenka įveikti išties rimtus iššūkius, kad jų miestas nežūtų.
KORALINIS RIFAS
Koralinis rifas - tankiai gyvenamas, kaip bet kuris kitas miestas.
Kiekviena diena prasideda judriai ir triukšmingai.
Visų gyventojų garsai vandenyje susilieja į bendrą chorą...
kurį sudaro raumenų pliaukšėjimo...
žnyplių taukšėjimo...
ir dantų kalenimo garsai.
Taip garsiai skamba tik sveikas rifas, kuriame gyvena
gausybė mažųjų gyvių.
Pusė čia gyvenančių žuvų - vos butelio kamštelio dydžio.
Tačiau jų paslaugos - labai paklausios.
Vėžlys atvyksta į sanitarinę stotį...
kad nuvalytų jam kiautą.
Toks rimtas darbas - ne vienos mažylės šunžuvės jėgoms.
Tad į pagalba atskuba visa dumblių šalinimo specialistų komanda.
Jūrų klounų šeimyna tvarkosi savo namus aktinijoje.
Retas plėšrūnas drįsta artintis prie jos dilgių čiuptuvų.
Jūrų klounai turi apsauginį gleivių sluoksnį,
todėl jokia aktinija joms nebaisi.
Savo ruožtu jie padeda aktinijai palaikyti švarą ir prisisotinti deguonimi.
Ten, apačioje, patinėlis saugo 500 ikrelių.
Kiekvienas jų - mažesnis už ryžio grūdelį.
Jei jie išsinerš tą pačią naktį, kai ims daugintis rifas,
turės didžiausią šansą išgyventi.
Iki tol juos reikia saugoti.
Tai - vieni saugiausių namų koraliniame rife.
Šeima niekuomet nenuklysta per toli.
Čia visuomet sutiksi didesnių žuvų.
Leopardinis koralinis šlakis.
Nedidukė vienuolžuvė slepiasi koralo labirintuose...
kad šlakis jos nepasiektų.
Bet ši sumani žuvis nepasiduoda.
Ji pasikviečia į pagalbą...
daugiau kojų.
Iš pirmo žvilgsnio gali pasirodyti, kad aštuonkojis - nekoks pagalbininkas.
Tačiau veikdami išvien, jie tampa tikra žudikų komanda.
Kai šlakis pakeičia spalvą į maskuojamą...
medžioklė prasideda.
Vienuolžuvei dvigubai nepasisekė.
Šlakis suranda jų slėptuvę.
Ir pasikeičia spalvą į baltą, norėdamas apie tai pranešti.
Čiuptuvai nusileidžia.
Žuvys ima panikuoti.
Tiesiai į šlakio nasrus.
Lemtingas pasirinkimas.
Tupėk ramiai ir pakliūsi į aštuonkojo čiuptuvus.
Arba gelbėkis...
ir pateksi į nasrus šlakiui.
Kai neįmanoma išsigelbėti,
kartais belieka vienintelė išeitis - priešintis.
Vienuolžuvės ima supti aštuonkojį iš visų pusių,
stengdamosi nuvyti jį šalin.
Bet toks sujudimas pritraukia dar didesnes žuvis.
Dabar mažylėms - puiki proga gelbėtis.
Rykliams ėmus sukti ratus...
visi staiga ima gelbėti savo kailį.
Štai tau ir komanda.
Didžiuliai rykliai nesivargina dėl smulkmės.
Bet nuviję kitus plėšrūnus, jie leidžia mažyliams toliau rūpintis savo reikalais.
Gyviai nurupšnoja nuo rifų dumblius.
Kad lėtai augantis koralas vešėtų.
Iš tiesų koralą sudaro mažyčių gyvių kolonijos.
Jie turi mikroskopinių augalinių ląstelių, kurios paverčia šviesą maistu.
Įspūdinga sąjunga, padedanti formuotis rifui.
Milijardai mažų gyvybių...
sukuria didžiausią gyvą struktūrą Žemėje.
Bet šie koraliniai miestai - itin trapūs.
Jiems kenkia šylantis vanduo...
tarša...
žuvų išteklių pereikvojimas...
ir invazija.
Šliaužianti ant šimtų vamzdelinių kojų.
Apsiginklavusi nuodingais dygliais.
Didžiulė...
koralais mintanti...
dygliuotoji jūrų žvaigždė.
Ji gali sunaikinti šimtus koralų per metus.
Ir ji čia - ne viena.
Visa žvaigždžių kariauna...
naikinanti visų mažųjų gyvių namus.
Bet nenutuokdami, kas susiruošė pas juos į svečius,
rifo gyventojai ruošiasi nerštui.
Ir ieško maisto.
Sudėtingiausios akys gyvūnų karalystėje.
Turintis keturiskart daugiau spalvos receptorių nei žmogus,
burnakojis vėžys maldininkas mato pasaulį visiškai kitomis spalvomis.
Ne didesnis už dantų pastos tūbelę, bet tikrai pajėgus apsiginti.
Jo kirtis galėtų konkuruoti su 9 mm kulka.
Toks staigus, kad išgarina vandenį.
Ir net gali sukelti šviesos žybsnį.
Bet net ir gerai apsiginklavusiam vėžiui maldininkui reikia saugios vietos.
Patelės ola, netrukus tapsianti namais jos vaikučiams.
Tik pirma reikia įsikurti.
Štai ir patinėlis...
ieškantis draugės.
Arba norintis užgrobti jos namus.
Nežiūrint jo norų...
savo staigiais kirčiais ji aiškiai leidžia suprasti...
kad svečiai čia nelaukiami.
Tačiau reikia saugotis, kad nepakliūtum kam nors į nasrus.
Nepasotinamas plėšrūnas.
Ne didesnis už...
arbatos puodelį.
Nykštukinė sepija.
Kad galėtų susilaukti palikuonių, reikia ūgtelėti.
Vadinasi, reikia daug valgyti.
Bet ir ji gali tapti lengvu grobiu.
Tačiau ji žino gudrybę, kaip medžioti, pačiai nepakliūnant plėšrūnui į nasrus.
Ši maskuotės meistrė gali pakeisti savo odos spalvą ir struktūrą...
ir pergudrauti plėšrūnus...
bei grobį.
Sepija gyvena trumpiau nei metus. Kad greičiau užaugtų,
ji valgo beveik viską, kas juda.
Mojuodamas kojytėmis ir stengdamasis pagauti planktono...
sagos dydžio krabas boksininkas, regis, nekreipia dėmesio į pavojų.
Skausminga klaida.
Šis krabas kojelėmis laiko miniatiūrines dygias aktinijas.
Mažučius ginklus, kuriais apsigina nuo plėšrūnų.
Šie ginklai - tokie veiksmingi,
kad konkurentai yra pasiryžę viskam, norėdami juos atimti.
Priešininkai kaunasi labai atsargiai.
Nė vienas krabas nenori pakenkti aktinijoms.
Tvirtai sugniaužęs priešininką, konkurentas atsargiai išsitraukia prizą.
Dabar abu krabai turi po aktiniją,
kurią susiskaidę turės po porą dygių pirštinių.
Aktinijos suteikia apsaugą įvairiausiems mažiems gyviams.
Mažutės permatomos krevetės sanitarai.
Puikiai sugyvenančios su jūrų klounais.
Popieriaus segtuko dydžio krevetės...
turi pakankamai drąsos dirbti su didelėmis rifo žuvimis.
Krevetės reklamuoja savo paslaugas siūbavimu.
Jei klientas yra plėšrūnas...
jos aiškiai parodo savo sutikimą dirbti...
tapšnojimu.
Įsitikinusi saugumu,
krevetė imasi darbo.
Šalina negyvus audinius...
išrenka parazitus...
ir valo žiaunas.
Netgi drįsta įlįsti į nasrus ir atlikti dantų higieną.
Sveikatinimo paslaugos, kurias atlieka šios mažutės sanitarės,
padeda didžiosioms žuvims apsisaugoti nuo infekcijų.
Visi rifo gyventojai ruošiasi poravimuisi.
Vėžio maldininko patelė baigia įsirengti namus.
Norėdama juos apsaugoti, ji panaudojo net 3 kg nuolaužų.
Ir paslėpė avarinius išėjimus, kad plėšrūnai jos nerastų.
Ji darbuojasi didelėje teritorijoje, kurioje pasitaiko ir kitų gyventojų.
Bet daugiausiai nerimo kelia vienas kaimynas.
Ilčiuotoji lūpažuvė.
Vienintelė žinoma žuvis, mokanti naudotis įrankiais.
Ji net turi nuosavą priekalą moliuskams skaldyti.
Vėžio maldininko patelės ji nelies.
Tačiau savo plėšikiškais veiksmais gali sugriauti jos namus.
Ieškodama maisto ji rausia viską aplink.
Pagaliau rado, ko ieškojo.
Patelės namų statyba gerokai atsilieka nuo tvarkaraščio.
Vakarėjant gyvenimas rife dar labiau suaktyvėja.
Netrukus išsiris jūrų klouno mažyliai.
Tuntas mažųjų mėlynųjų lūpažuvių neturi kada tinginiauti.
Šias piršto dydžio žuvis
lengva atpažinti pagal juodus ir mėlynus dryžius.
Bet ne visos žuvys yra geranoriškos, kaip atrodo iš pirmo žvilgsnio.
Melsvadryžė šunžuvė.
Ši apgavikė keičia spalvas, kad būtų panaši į mėlynąją lūpažuvę,
ir nepastebėta įsimaišo tarp jų.
Bet jai ne valymas galvoje.
Ji įgelia nieko nenutuokiančiai žuviai...
ji minta jos žvynais.
Kol auka susigaudo, kas čia buvo,
vingri apgavikė dingsta...
savo irštvoje.
Tokia priedanga leidžia išgyventi daugumai mažųjų gyvių didžiuliame rife.
Nykštukinė sepija būtent taip išgyvena...
ir išsimaitina.
Sulig kiekviena sėkminga medžiokle sepijos patinėlis auga vis didesnis.
Regis, jis sužavėjo šią patelę.
Nors kartą gyvenime maistas atsidūrė antrame plane.
Vėžio maldininko patelė toliau tvarkosi namus.
Reikia išmesti šiukšles.
Pasirūpinti, kad viskas būtų savo vietoje.
Ir sudėlioti baigiamuosius akcentus.
Dabar jau pasiruošusi priimti svečią.
Rifui pasiruošus svarbiausiam metų įvykiui,
ima rinktis koralų žudikės.
Būriai dygliuotųjų jūrų žvaigždžių.
Jos minta koralais, suėsdamos minkštąją jų dalį.
Palikdamos tik baltus skeletus.
Rifo gyventojai negali pasipriešinti
šių žvaigždžių antplūdžiui, kurios naikina visus kelyje sutiktus koralus.
Netrukus nukentės ir mažosios krabo patelės namai.
Kad ir kaip besistengtų...
jai nepavyksta pasiekti ir įkirsti jūrų žvaigždės kūno.
Na, o minkštas ir jautrus žvaigždės dyglių pagrindas...
yra silpnoji jos ginkluotės vieta.
Vienas mažytis krabas...
gali nugalėti pabaisą.
Kova su krabais sargybiniais baigiasi skausmingai.
Gausi mažųjų gyvių įvairovė...
vienaip ar kitaip padeda...
užtikrinti geresnę koralinių rifų apsaugą nuo pavojų ir atsparumą.
Net pakenktos šių gyvų miestų vietos gali atsistatyti.
Kartą metuose
reikiamas potvynis ir atoslūgis sutampa su reikiama temperatūra.
Būtent šiąnakt...
ims daugintis pats koralas.
Pipiro grūdelio dydžio gumulėlis.
Talpinantis savyje viską, ko reikia, kad augtų rifas.
Koralų nerštas.
Tuo pat metu neršia ir dauguma kitų rifo gyventojų.
Nykštukinė sepija susirado patelę.
Dabar ji neršia kiaušinėlius saugioje rifo vietoje.
Vėžio maldininko patelė taip pat išneršė kiaušinėlius.
Net dvidešimt tūkstančių.
Dar vienas rūpestingas tėčio judesys...
ir pakyla tūkstančiai jūrų klouno lervučių.
Nerštas vienu metu užtikrina, kad potvynis ir atoslūgis
nusineš ir padės išsaugoti kuo daugiau naujų gyvybių.
Netrukus mažieji stebuklai ima augti.
Žemės riešuto dydžio
sepijos jauniklis pradeda savo kelionę vandenyne.
Bet visų svarbiausia - milimetro dydžio koralo planulė.
Viliojama rifo garsų...
maža plytelė taps didžiuliu koralu.
Ir padės klestėti visiems šio koralų miesto gyventojams.
Išvertė Laima Banionienė