Planeten Jorden er så storslået,
at man let overser de mindre ting i livet.
Men ser man nøjere efter...
...er der en helt uopdaget verden.
En verden, hvor bittesmå helte...
...og små uhyrer...
...har brug for fantastiske superkræfter...
...for at kunne klare sig, når de har overvældende odds imod sig.
Koralrev er nogle af klodens mest mangfoldige steder.
FORTALT AF PAUL RUDD
De er hjemsted for enorme fiskestimer og mange andre pragtfulde dyr.
Men under dem er der en miniaturestorby...
...hvor det myldrer med fantastiske små liv.
Godt nok er dyrene små...
...men det arbejde, de udfører, er uundværligt.
Og lige nu har de mere travlt end nogensinde før.
Én gang om året er revet ramme om en storslået ynglebegivenhed...
...der er afgørende for dets fremtid.
Men det er ikke let at være en lille fisk ved et stort rev.
Bittesmå dyr står med enorme udfordringer, når de skal holde deres koralby i live.
REVET
Koralrevet er lige så komplekst og tætpakket som enhver storby.
Hver eneste dag får en travl og larmende start.
Alle indbyggerne råber til hinanden i kor, når solopgangen under vandet annonceres...
...af smældende muslinger...
...snappende kløer...
...og klaprende tænder.
Kun et sundt rev med et blomstrende samfund af smådyr synger så højt.
Halvdelen af fiskene her er ikke større end ølkapsler.
Men deres arbejde er efterspurgt.
En skildpadde tropper op på renseriet...
...for at få pudset skjoldet.
Den opgave er for stor for en enkelt lille slimfisk.
Derfor kommer der et helt hold, som er eksperter i at fjerne alger.
En familie af klovnfisk har travlt med at passe deres søanemonehjem.
De færreste rovdyr tør vove sig ind mellem dens stikkende tentakler.
Men klovnfisk har et beskyttende slimlag,
som gør, at de kan bo her permanent.
Til gengæld sørger de for, at søanemonerne bliver renset og iltet.
Skjult under dem har hannen 500 æg, som han tager sig af.
Hvert enkelt æg er mindre end et riskorn.
Hvis de klækkes den nat, hvor der yngles ved revet,
har de størst chance for at overleve.
Indtil da ligger de trygt her.
Det er et af de mest sikre hjem i revet.
Og familien er aldrig langt væk.
Herude kan man altid møde en større fisk.
En leopardbars.
Små jomfrufisk søger dækning i korallabyrinten...
...hvor barsen ikke kan nå dem.
Men den snedige fisk giver ikke op.
Han tilkalder bare...
...forstærkninger.
En blæksprutte virker måske som en overraskende makker.
Men sammen er de et dødbringende team.
Når barsen har camoufleret sig ved at ændre farve...
...går jagten ind.
Der er dobbelt op på faren for jomfrufiskene.
Barsen finder deres skjulested.
Og dæmper sine farver for at udpege det.
Fangarme dykker ned.
Fisk går i panik.
Direkte ind i barsens gab.
Det et et frygteligt dilemma.
Bliv, hvor du er, og risiker at blive fanget af blæksprutten...
...eller flygt...
...og bliv snuppet af barsen.
Kan man ikke flygte...
...kan den eneste mulighed være at gøre modstand.
Jomfrufiskene gør fælles front mod blæksprutten...
...og prøver at drive den på flugt.
Men postyret tiltrækker endnu større fisk.
Det giver de små fisk chancen for at undslippe.
Med hajer i farvandet...
...er alle pludselig sig selv nærmest.
Samarbejdet er forbi.
Store hajer er ikke interesseret i små fisk.
Men når de skræmmer andre rovdyr væk, kan de små dyr vende tilbage til arbejdet.
Græssende fisk holder revet algefrit.
Dermed kan de langsomt voksende koraller få plads.
Koraller består faktisk af kolonier af bittesmå dyr.
Hvert enkelt indeholder mikroskopiske planteceller, der omdanner lys til føde.
En fantastisk alliance, som hele revet bygger på.
I fælleskab kan milliarder af små liv...
...skabe de største levende konstruktioner på Jorden.
Men koralbyerne er skrøbelige.
Sårbare over for stigende havtemperaturer...
...forurening...
...overfiskning...
...og invasioner.
Den kryber på hundredvis af rørformede fødder.
Den er bevæbnet med giftige pigge.
En uhyrlig...
...koralædende...
...tornekronesøsol.
Den kan fortære hundredvis af koraller om året.
Og der er ikke kun én.
Der er en hel hær af dem.
De udsletter alle smådyrenes hjem.
Lykkeligt uvidende om den forstående trussel...
...har revets beboere travlt med at gøre klar til at yngle.
Og finde føde.
Dyrerigets mest komplekse øjne.
Med fire gange så mange farvereceptorer som mennesker
ser påfuglerejen verden på en helt anden måde.
Hun er ikke større end en tube tandpasta, men langtfra forsvarsløs.
Når hun slår, sker det med en acceleration svarende til et pistolskud.
Der er så meget fart på, at vandet fordamper.
Der kan endda opstå et lysglimt.
Men selv en svært bevæbnet knælerreje har brug for et trygt sted.
Hendes bo, som snart skal huse unger.
Når ombygningen er færdig.
Hun har allerede fået en mandlig gæst...
...der er på udkig efter en mage. Eller ude på at stjæle hendes bolig.
Uanset hvad...
...vil hendes lynhurtige næver gøre det meget klart...
...at hun ikke ønsker gæster.
Men det er et farligt sted at blive fanget ude i det fri.
Et glubsk rovdyr.
På størrelse med en...
...tekop.
Den tiarmede blæksprutte Sepia bandensis.
Han skal vokse sig større, før han kan yngle.
Så han skal æde en hel masse.
Men han er selv et mål for rovdyr.
Han skal altså jage uden selv at blive jaget.
Denne forklædningens mester kan ændre hudens farve og tekstur...
...for at narre både rovdyr...
...og bytte.
Han lever i under et år, så han skal vokse hurtigt.
Han æder stort set alt, hvad der bevæger sig.
Der viftes med armene for at fange plankton.
Lybia-krabben er på størrelse med en knap og har ikke opdaget faren.
En smertefuld fejltagelse.
Krabben holder små stikkende søanemoner i sine kløer.
Små strømpistoler, der skal holde rovdyr på afstand.
De er så effektive,
at rivalerne vil gøre alt for at få fat i dem.
Det er en påfaldende forsigtig kamp.
Ingen af krabberne vil beskadige søanemonerne.
Rivalen holder sin modstander fast og fravrister ham forsigtigt rovet.
Nu har de en hver,
og de river deres søanemoner over, så de vokser ud igen som stikkende handsker.
Søanemoner giver beskyttelse mod alle mulige slags små dyr.
Bittesmå gennemsigtige anemonerejer.
De lever side om side med klovnfiskene.
Nok er de så små som clips...
...men de er modige nok til at omgås revets store fisk.
Rejerne tilbyder deres tjenester ved at rokke frem og tilbage.
Hvis kunden er et rovdyr...
...understreger de deres salgstale ved at klappe.
Når den lille reje er sikker på, at alt ånder fred og idyl, går hun i sving.
Hun skræller den døde hud af...
...nipper parasitter...
...og renser gællerne.
Hun drister sig endda ind mellem kæberne til lidt mundhygiejne.
Sundhedspleje ydet af bittesmå rengøringshjælpere
er afgørende for at holde store fisk i topform.
Overalt på revet er der gang i forberedelserne til ynglesæsonen.
Knælerrejen er næsten færdig med at bygge om til ungerne.
Hun har flyttet hele tre kilo brokker for at sikre boet.
Hun har også ryddet nødudgangene, så hendes fjender ikke fanger hende.
Ombygningen er så omfattende, at andre dyr også slår sig ned her.
Men hun har én nabo, der er mere problematisk.
Choerodon schoenleinii.
Det er en af de få fisk, der bruger redskaber.
Han har endda en ambolt, hvor han kan slå hul på muslinger.
Han vil næppe æde en knælerreje.
Men hans voldsomme måde at æde på kan smadre hendes hjem.
I jagten på føde flytter han bunker af småsten.
Han fik det, han ville have.
Men nu er hendes byggeri meget forsinket.
Da dagen går på hæld, øges aktiviteten ved revet.
Klovnfiskenes æg klækkes snart.
En hel hær af pudsefisk knokler løs.
De er ikke længere end en finger
og er letgenkendelige med deres sorte og blå striber.
Men de har ikke alle sammen så reelle hensigter, som de ser ud til.
Slimfisken Plagiotremus rhinorhynchos.
Han kan ændre farve, så han ligner en pudsefisk
og kan svømme anonymt rundt blandt dem.
Men han vil ikke pudse.
Han trækker sine hugtænder hen over den intetanende fisks hud...
...og stjæler sig et måltid af skæl.
Og før ofrene opdager, hvad der er sket...
...forsvinder den lumske tricktyv...
...ind i sin hule igen.
Forklædninger hjælper mange små dyr med at overleve ved revet.
Det er sådan, den tiarmede blæksprutte holder sig i live...
...og finder føde.
Han vokser sig større, hver gang han fanger bytte.
Hunnen her virker imponeret.
For en gangs skyld er mad ikke hans topprioritet.
Knælerrejen er ved at få sat skik på sin bolig igen.
Murbrokkerne ryddes ud.
Alt bliver sat på plads.
Og de sidste detaljer tilføjes.
Endelig er hun klar til at tage imod en gæst.
Netop som revet er klar til årets vigtigste begivenhed,
ankommer koraldræberne.
Horder af tornekronesøsole.
De krænger maven ud og fordøjer korallens levende væv.
De efterlader sig kun de hvide skeletter.
Revets beboere kan ikke stille meget op
for at standse sværmen af søstjerner, der fortærer alle koraller på deres vej.
Denne lille krabbes hjem er næste ret på menukortet.
Uanset hvor meget hun kæmper...
...er søstjernens krop så godt som uigennemtrængelig.
Men piggenes bløde, følsomme bund...
...er det svage punkt i dens panser.
Nu skal én lille krabbe...
...nedlægge et uhyre.
Det er ikke smerten værd at tage kampen op med krabbevagter.
Et mangfoldigt samfund af bittesmå dyr...
...med hver deres rolle...
...holder koralrevene sunde og langt mere robuste over for de farer, der truer dem.
Selv beskadigede områder af de levende byer kan vokse frem igen.
En gang om året
er der sammenfald mellem den perfekte bølge og den perfekte temperatur.
I nat sker det.
Selve revet begynder at yngle.
En lille pakke, der ikke er større end et peberkorn.
Den indeholder alle ingredienserne til at lave nye små koraller.
Korallen gyder.
Mange andre af revets smådyr yngler også.
Den tiarmede blæksprutte har fundet sig en mage.
Nu gemmer hun sine æg sikkert af vejen i korallerne.
Knælerrejen har også lagt æg.
Ikke færre end 20.000.
Og efter en sidste rensning fra far...
...slippes hundredvis af klovnfisklarver løs.
Ved at gyde dem samtidig sikrer de sig, at så mange nye liv som muligt...
...bæres sikkert af sted af strømmen.
Snart vokser de små vidundere.
Ikke større end en jordnød
påbegynder en nyudklækket tiarmet blæksprutte sit eventyr i havet.
Og måske allervigtigst: korallens en millimeter lange planulalarve.
Den søger mod lyden fra revet.
En lillebitte mursten, der vokser op og bliver en mægtig koral.
Og er med til at skabe en fremtid for alle koralbyens indbyggere.
Tekster af: Eskil Hein