A Föld annyira látványos,
hogy az apróságokat könnyű nem észrevenni.
De ha jobban megnézzük...
egy felfedezetlen világra bukkanunk.
Ebben a világban a csöppnyi hősöknek...
és az apró szörnyeknek...
hihetetlen szupererő kell ahhoz...
hogy legyűrjék a rájuk váró óriási nehézségeket.
Apró világ
Madagaszkár szigetén...
NARRÁTOR:
...az élővilág 150 millió éven át sajátos, egyedi módon fejlődött.
Az ebbe az elveszett világba száműzött lények
fura és csodálatos formákat öltöttek.
Az értékes esőerdőkben élő különleges egyedek...
a világon csakis itt találhatók meg.
A legkisebbek...
egyben a legcsodálatosabbak is.
Egy apró tanrek.
Mostanáig anyja egyengette útját.
De alig négyhetes korában...
alig négy centiméter magasan...
ideje, hogy saját útjára lépjen.
Ebben a titokzatos erdőben
az állatok felszerelkeztek titkos fegyverekkel...
ritka készségekkel...
és fortélyos védelemmel.
Az apró tanreknek
a túlélés érdekében meg kell találnia saját szupererejét.
ESŐERDŐ
Nem könnyű ilyenkor egyedül útnak indulni.
Az idén késik az esőzés.
Az erdő kiszáradt.
Kevés az élelem.
Minél tovább keresgél valaki...
annál nagyobb a veszélye, hogy nyílt terepen érik.
A falakóboa lesben áll.
A talajszinten a húsevő fossza ólálkodik.
Az apróságoknak kerülniük kell a bajt...
és meg kell próbálniuk minél jobban eltűnni.
A halálos bújócska evolúciós fegyverkezési versenyt indított be.
Minden eddiginél ravaszabb álcákkal...
a minden eddiginél halálosabb veszélyek ellen.
Egyes vadászok látása annyira éles...
hogy a legügyesebben rejtőzködő lényeket is észreveszik.
Egy párduckaméleon.
Látása ötször élesebb, mint az emberé...
és közel 360 fokban látja környezetét...
így kevés dolog kerüli el a figyelmét.
Ez mintha elszáradt levél lenne...
de igazából egy imádkozósáska.
A kaméleon látása a mozgásra van kiélezve.
Ha a sáska mozdulatlan marad, akár meg is úszhatja élve.
De neki is ennie kell.
A kaméleon beméri...
majd beveti halálos fegyverét.
A másodperc huszadrésze alatt gyorsul fel 100-ra.
A lopakodó párduc mellett csak kevés rovar van biztonságban.
És nem sok gyík bújhat el a sisakos vanga elől...
főleg, ha az két főre vadászik.
A tanrek szúrós lenne a fiókának.
De a csodás laposfarkúgekkó könnyedén lecsúszna.
Már ha el tudná kapni.
Ez az ügyes gyíkocska a környék egyik legügyesebb szabadulóművésze.
Kiválaszt egy ágat, hogy színével...
és bőrfelületével beleolvadjon...
mintha láthatatlanná tévő köpenyt viselne.
Madagaszkár erdeiben rejtőznek
a bolygó talán legelképesztőbb és legtitokzatosabb lényei.
De ha nehéz őket megtalálni...
akkor ők is nehezen találják meg egymást.
Ez a gemkapocsnál is kisebb lény
a világ legparányibb kaméleonjainak egyike.
Egy hím levélkaméleon.
Épp párt keres.
A rengeteg veszély közepette
nem sieti el a dolgot...
minden lépés után megdermed, hogy észrevétlenül haladhasson.
Olyan nehéz észrevenni őket, hogy a hímnek szupererőre van szüksége a párkereséshez.
Olyasmit lát, amit mások nem.
A nőstény ragyogását.
A nőstény teste visszaveri az ultraibolya fényt...
amit csak a hím lát.
A nőstényt már megtalálni se volt könnyű.
Ha utol is akarja érni...
akkor még komolyabb feladat vár rá.
A tanreknek nincs menő álcája...
így a föld alatt húzza meg magát.
Apró odújában biztonságban megbújhat, amíg meg nem érkezik az eső.
Ha megfelelően berendezi...
akár egy családnak is megfelel.
Madagaszkáron az ezerlábúak nem foglalkoznak a rejtőzködéssel.
Annyi méreganyag van bennük, hogy a legtöbb ragadozó kerüli őket.
Szabadon kószálhatnak az esőerdőben.
Legtöbbször.
Az ezerlábú mérge meg se kottyan egy ekkora makinak.
Viszont ideális rovarriasztó,
segítségével megszabadulhat a bundájában lévő élősködőktől.
A makik egy igen különös mellékhatást is észleltek.
Egy gyors harapás...
és még több mérget bocsát ki.
Kis adagokban...
tudatmódosító hatása van.
Az ezerlábú szinte sértetlenül megússza.
A makiknak odafent úgy bejött...
hogy egy darabig le se jönnek.
A sötétség leple alatt...
a tanrek előbújik, hogy férgeket keressen.
Éjjelente nagyjából 50-et fogyaszt.
Olyan rossz a látása, hogy érzékeny szaglása segíti a vadászatban.
A falakóboa szaglása még kifinomultabb.
Kétágú nyelvével ízlelgeti a levegőt, így bukkan rá áldozatára.
Megfelelő közelségben hőkeresésre áll át.
A szája körüli hőérzékelő szerveivel méri be a melegvérű állatokat.
A legveszélyesebb ragadozónak is lehet rossz éjszakája.
A magasban talán nagyobb sikerrel jár.
A szerencse a tanrek mellé szegődött.
Egy hím formájában.
A tanrek két hónaposan már készen áll a párzásra.
Ennek az egérmakinak már kicsinyei is vannak.
A világ egyik legapróbb főemlőse
parányi faodúkban vigyáz kölykeire.
Teljes gondoskodására szorulnak.
Így anyjuknak rengeteg energiára van szüksége.
Tudja is a megoldást.
Nincs közel, de az egérmaki testhossza nyolcszorosát kitevő távolságra elugrik.
Hatalmas szemei segítségével...
tájékozódik a sötétben.
A legelképesztőbb éjjellátó lény
az esőerdő talaján vadászik.
Az ogrearcú pók látása 2000-szer erősebb, mint az emberé.
A pókok közül neki van a legnagyobb szeme.
Háló helyett zsákot sző.
Majd vár.
És akcióba lép a pókösztön.
Éjjelente
különleges bevonat húzódik a szemére, így lát a sötétben.
Az előre néző szemek vadászathoz kiválóak, de perifériás látása nem a legjobb.
A csodás laposfarkúgekkó éjjelente előbújik, hogy rovarokra...
és pókokra vadásszon.
Az egérmaki a magasban megtalálta, amit keresett.
A virágpoloskákat.
Ezek a fura kis lények virágnak álcázzák magukat, így tévesztik meg a ragadozókat.
Az egérmaki nem őket eszi meg.
A rovarok a fa nedvével táplálkoznak, és közben cukrot csepegtetnek el.
Kalóriadús finomság egy elfoglalt anyának.
De van itt ma éjjel valami, ami nem ilyen cuki.
Egy nagyobb és rémesebb éjjeli vadász.
A véznaujjú maki.
Ez a fura maki az evolúció során olyanná fejlődött, mint Frankenstein szörnye.
Füle, akár a denevéré.
Foga, akár a patkányé.
Ujja, mint egy boszorkányé.
A fát kopogtatva üreges kongást keres.
Nem az egérmaki kell neki.
Annál is apróbb lényeket keres.
Lárvákat.
Göcsörtös ujjával könnyedén kiszedi őket.
Az esőerdőben jó, ha valaki tudja, mi az erőssége...
bármilyen különös is legyen az.
A felkelő nap fényében feltűnik...
a megüresedett fészek.
A vanga annyi erőfeszítés után nem adja fel a reményt.
Fiókája a fészek közelében van, és még él.
A még röpképtelen fiókák veszély esetén időnként elhagyják a fészket.
Az anya még pár napig eteti, amíg teljesen önálló nem lesz.
Végre...
eljött az esős évszak.
A víz átváltoztatja az esőerdőt.
Új életet teremt.
Új élelmet biztosít.
A levelek zöldben pompáznak, így új álcákra lesz szükség.
De az esőerdőben van, ami nem változik.
Még nagyobb kihívás vár arra, aki eddig kibírta.
Az eső visszatértével valamennyi szinten kitör a harc a szaporodásért.
A zsiráfnyakú bogár hímjei a nőstény kegyeiért küzdenek,
különlegesen hosszú nyakuk segítségével lovagi tornát imitálnak.
A borsónyi lények harca ritkán végződik sérüléssel.
A párduckaméleonok összecsapása már jóval brutálisabb.
Ragyogó színekbe öltöznek.
Ez nem álca.
Hanem harci dísz.
A területért folytatott küzdelem a párkeresés alapvető feltétele.
A győztes magáénak tudhatja a fát.
A vesztes kereshet más helyet.
A győzelem még csak a kezdet.
A párkeresés néha ennél is nehezebb.
A kis levélkaméleon jól halad.
Olyan közel...
mégis oly távol.
A vanga.
Minden eddiginél óvatosabbnak kell lennie.
Nincs itt semmi látnivaló.
Két rejtőzködő kaméleon titkos találkája.
A párok immár sokasodhatnak, és jöhet az új generáció.
A zsiráfnyakú bogár nősténye minden esélyt meg akar adni a petéknek.
A hím őrt áll...
amíg a nőstény egy levél hajlatába lerak egyetlen petét.
Majd a nyakát fogja munkára.
A szuperanya hihetetlen erőfeszítéssel
egy nála tízszer nagyobb, álcázott bölcsőt hajtogat.
És úgy elrejti...
hogy mégis szem előtt van.
A kis tanrek ennél is szorgosabb volt.
Még csak négy hónapja, hogy elvált anyjától, de odúja máris tele.
Az alomban három kölyök van.
A tanrek nem tűnik túl simulékonynak...
de életük első két hetében
ezek a szúrós kis lények is szívesen melegítik egymást összebújva.
Akkor is össze kell tartaniuk, amikor az erdő felfedezésére indulnak.
Az anya már tudja, hogy óvja meg családját ebben a veszélyes világban.
De mindig van valaki...
aki túl messzire kószál.
A kölyök ösztönösen elrejtőzik.
Az anyának úgy kell visszahoznia, hogy a fossza ne vegye észre.
A hátán található különleges sörték összedörzsölésével titkos hívójelet küld.
A magas frekvenciájú hang áthatol az aljnövényzeten.
És az eltévedt kölyköt...
biztonságos helyre vezeti.
Kiderült, hogy a parányi tanrek mégis rendelkezik szupererővel.
Madagaszkáron fura apró állatok alakultak ki.
Így maradnak életben...
ebben a fura világban.
Egyetlen veszély van csak, amellyel szemben tehetetlenek.
Az erdőirtás nyomán Madagaszkár egykor határtalan esőerdői...
egyre kisebbek, és elaprózódnak.
Az erdők 80 százaléka nincs többé.
De apránként...
a pusztítás is visszafordítható...
és megkezdődhet az elveszett világ újjáépítése.
A feliratot fordította: Basch Erzsébet