Планетата Земя е толкова зрелищна,
че често не успяваме да забележим дребните неща.
Но взрем ли се по-отблизо,
ще видим скрит свят -
свят на мънички герои
и дребни чудовища,
които се нуждаят от суперсили,
за да оцелеят сред огромните опасности.
ТЕКСТА ЧЕТЕ ПОЛ РЪД
В Австралия живеят невероятни създания.
И не става дума само за кенгуру и коала.
По земята на буша е пълно с причудливи непознати животни,
които оцеляват в свят,
подложен на немилостивото слънце.
Захарната торбеста летяща катерица
се снабдява с нужната й храна и убежище в короните на евкалиптите.
Така правят и съседите й.
Но и в най-добрите моменти не липсват трудности.
В разгара на лятото, когато слънцето пече силно...
ОПАСНОСТ ОТ ПОЖАРИ ДНЕС: ВИСОКА
...само който удържи на жегата,
ще успее да спаси кожата.
ПУСТОШТА
Да живееш на най-сухия континент, има и своите предимства.
Изобилната слънчева светлина стимулира евкалиптите да произвеждат много захар.
През лятото те са основният източник за засищане на торбестата.
Засега животът е простичък.
Обикаля евкалиптите и търси къде да похапне сладко.
С един полет преодолява разстояние колкото два тенис корта.
Захарта привлича и лорикетите.
На ята по стотици.
Храната е предостатъчно.
В горещините тя не ги закача.
Почива си на по-кротко място.
Малкото й е излязло от торбата едва преди две седмици.
На големина е колкото палец.
Осланя се изцяло на майка си.
Но до средата на лятото вече ще трябва да се справя само
в един далеч по-недружелюбен свят.
Засега животът тук е песен
и лорикетите решават да поостанат.
Трудно се намира гнездо обаче.
В Австралия няма кълвачи, няма кой да дълбае дърветата.
Търсенето на сигурни скривалища е огромно.
Чудовищен хладнокръвен убиец,
пъстрият варан тежи колкото 2-3-годишно дете
и яде почти всичко.
Далеч по-дребен,
плащеносният гущер би бил лесна плячка за гиганта.
Търси дърво да се скриe.
Но те до едно са заети.
Плащеносният гущер брани територията си до кръв.
Клати глава - предупреждава.
Но новопоявилият се няма къде да отиде.
За да не се нараняват, гущерите се бият с израстъка на врата си.
По-ярък ли е, по-добре.
Наложи ли се мерене на сили,
боят е неизбежен.
Нашественикът май не е много силен.
Победен е и удря на бяг от страх.
Законно настаненият триумфира.
Доминантният мъжки е надделял.
Беглецът се задоволява с това.
Но скоро ще се наложи да си търси по-сигурно място.
Предстои тежък период.
Мравките вече усърдно трупат запаси.
Храненето е опасно занятие.
В дивата природа е пълно с най-странни животни.
Тя е въоръжена с остри нокти,
бодли и дълъг лепкав език.
Ехидната.
Може би видът й не ви стряска.
Но за мравките тя носи смърт.
Ехидната може да изяде около 60 хил. мравки за 10 мин.
Храненето по дърветата изисква повече време.
Евкалиптовите листа са токсични.
Коалата е от малкото бозайници, на които понасят.
Но за храносмилането им отива много енергия.
Затова коалата спи по 15 ч. на ден.
А дори когато е будна, е в полусън.
Това обаче не е сън.
Това е съвсем истинско.
"Лудата шапкарка". Гъсеницата ураба лугенс.
Тя балансира досега съблечените кожи от главата си върху новата си глава.
Шантаво е, но е спасително.
Буболечката убиец усмъртява плячката с отрова, която втечнява вътрешностите й.
Но с щурата си дегизировка
лудата гъсеница е една дължина напред пред врага.
Дребните създания са по-пригодени да смилат евкалиптови листа.
Насекомото страшилка прилича на тях.
Но това е само хитър камуфлаж, за да яде, без да я изядат.
Всекидневно изяжда листа, колкото тежи самата тя.
Няма време за родителство.
Прехвърля го на други.
Маскирани като вкусни семенца,
яйцата й биват прибрани от нищо неподозиращите мравки.
Ядлива е само горната им част.
Останалото ще остане в мравуняка.
Така яйцата са прибрани
на сигурно място под земята, докато се излюпят.
Това ще е след още много месеци.
Слънцето вече припича.
Съседите на захарната летяща катерица стават по-шумни.
Но това не са обичайните крясъци.
Сигнал за опасност е.
Сгрят и съживен от слънцето,
пъстрият варан се превръща в опасен ловец.
Раздвоеният му език опипва за плячка навсякъде.
Чудовищният гущер има извити силни нокти, с които се катери по дърветата.
Малкото на захарната катерица е едро за носене.
Скоро ще трябва да се оправя само в живота.
Но от ден на ден той става по-опасен.
Още е началото на лятото, а в пустошта вече е непоносима жега.
Сянка почти няма.
Водата също е оскъдна.
Гущерът молох, дълъг едва колкото моливче,
впечатлява с пригодеността си да остава напоен.
Не става бързо, но чакането си струва.
Когато намери застояла вода, просто стои в нея.
Миниатюрни кухини между бодлите му пренасят вода нагоре.
И така - чак до устата му.
Хитроумен начин
да може този малък бодлив дявол да понесе жегите.
Малко повече сянка дава евкалиптовата гора.
Но дори тук,
за да оцеляват, дребните създания трябва да се борят.
Лъскав мъжки паяк скачач си търси партньорка.
На думи е лесно, но...
Тези паячета са по-дребни от зрънце.
Друг мъжки вече е намерил женска. Предстои му обаче да я спечели.
А женската на паяка скачач е претенциозна.
Движенията и външният вид на мъжкия трябва да са изпипани.
Обърка ли нещо...
Отхвърлят го.
Паяците скачач са над 80 вида.
Всеки е с неповторима окраска.
Всичко е специално подбрано, за да угоди на женската от съответния вид.
Мъжкият ще танцува като на живот и смърт,
щом е за сърцето на женската.
Но този мъжки още търси.
С махане на крачката си опипва въздуха за феромони на женска.
Аха, ето я.
Време е да се развихри.
Напипа точния ритъм.
Тя явно го усеща.
Това поврътване на дупето е знак, че вече се е чифтосала.
Загуби си времето.
А време няма.
Само след седмици
малката захарна катерица ще трябва вече да се оправя сама.
Ще трябва да си намира храна.
През този сезон
по евкалиптовите листа има странни точки.
Листната въшка използва сладкия сок
и си строи убежище с размер на оризово зрънце.
Миниатюрните сладки къщички са като произведения на изкуството.
И на вкус си ги бива.
Но вече и рано сутрин навън е горещо.
Живакът скача докъм 50 градуса. Листата на евкалипта пресъхват и опадат.
Но тъй като са пълни с токсини, разлагането им е много бавно.
Плътният листен покров е скривалище за дебнещи хищници.
Змиевидният гущер на Бъртън ловува единствено други влечуги.
Повечето се спасяват с бяг.
Но не и златоопашатият гекон.
Малък е и с камуфлажна окраска - това го пази донякъде.
Не и от слънцето.
Трябва да намери сянка.
Дълъг е колкото кредитна карта - ще пасне идеално в цепнатината.
Зрението на безногите гущери регистрира и най-лекото мръдване.
Усети ли заплаха, малкият гущер минава в атака.
Геконът изстрелва течност.
Тя не е опасна, но е толкова лепкава и миризлива,
че би отблъснала и най-смъртоносния враг.
Бавно, но сигурно
гущерът се скрива.
Летните жеги са последвани от летни бури.
Толкова е горещо,
че първите капки се изпаряват, нестигнали земята.
Падне ли гръм, подпалва изсъхналите листа на земята.
Летливите вещества в тях подхранват пламъците.
Дребните животни се опитват да избягат от бързо разпалващия се пожар.
Ехидната търси спасение под земята.
Но може би сама си копае гроба.
Пламъците се извисяват.
Малката захарна катерица е голяма да я носят.
Майката няма избор.
Може да спаси само себе си.
Малката трябва да се справи сама.
Насекомите се разбягват, а това привлича хищници.
Множество кани се насочват към пожара.
Долитат, за да пируват, докато други бягат в паника.
Захарната катерица е обкръжена.
Първият й полет може да се окаже последен.
Пожарът в буша накрая стихва.
Но оставя след себе си опустошение.
Не всеки живот обаче е заличен.
Ехидната може да понижи температурата си и така да оцелее, въпреки ада отгоре.
Спасила се е и младата захарна катерица.
Но сега ще трябва да оцелява в свят, превърнат в пепелище.
Овъглените насекоми ще я заситят, докато животът се върне в гората.
И той се завръща.
Евкалиптът е изключително устойчив.
Пепелта е богата на минерали и наторява почвата.
Добави малко вода...
И ето че гората се преражда.
Скоро бушът се връща към обичайния си ритъм.
Ражда се и нов живот.
Завръщат се познатите ни животни.
А евкалиптовите дървета отново дават подслон
на всякакви чудати и прекрасни дребни твари.
Имали са хилядолетия да се адаптират към ежегодния цикъл на опожаряване.
Но пожарите в буша стават все по-чести, по-опустошителни и по-горещи.
Дребните животни на Австралия ще оцеляват все по-трудно.
ОБИЧАМЕ ГУЩЕРИТЕ В АТАКА, НЕ НА ФУРНА
Засега младата захарна катерица е готова
да посрещне трудностите на живота в пустошта.
Няма да е съвсем сама.
И най-независимите торбести летящи катерици
обичат да се гушкат сред приятели.
Превод Албена Христофорова