Žemė yra tokia įspūdinga planeta,
kad kartais nepastebime smulkmenų.
Bet tereikia geriau įsižiūrėti...
Ir prieš mūsų akis atsivers nepažintas pasaulis.
Pasaulis, kuriame mažyčiams didvyriams...
Ir mažoms pabaisoms...
Reikia ypatingų galių...
Norint išgyventi tarp gausybės gresiančių pavojų.
Karibai.
TEKSTĄ SKAITO POLAS RADAS
Čia panašu į rojų.
Puikūs namai paprastajam kamaniniam kolibriui.
Jis - ne ką didesnis už kamanę.
Tai - mažiausias paukštelis pasaulyje.
Šiose salose galima pamatyti
daugybę retų rūšių gyvūnėlių.
Dauguma jų yra mažiausi pasaulyje ir aptinkami tik čia.
Salose yra mažai maisto ir vietos.
Todėl mažulėliams čia gyventi - itin paranku.
Tačiau rojus turi ir tamsiąją pusę.
Atėjus uraganų sezonui,
mažieji padarėliai susiduria su viena galingiausių gamtos jėgų.
SALA
Saulėtomis dienomis gyvenimas Karibuose tiesiog dūgzte dūzgia.
Kamaninio kolibrio patinėlis.
Ieško draugės...
Išsipustęs ir žėrintis spalvomis.
Bet ši patelė neturi laiko.
Jai reikia rūpintis dviem paukščiukais,
ką tik išsiritusiais iš kavos pupelės dydžio kiaušinėlių.
Espreso kavos puodelio dydžio lizdelyje.
Per keturias dienas jie ūgtelės dvigubai, maitinami vabzdžiais ir nektaru.
Atnešti šitiek maisto - nemenkas iššūkis.
Kolibriai sudegina energiją greičiau nei kiti gyvūnai.
Taigi, mamai tenka aplankyti šimtus gėlių žiedų per dieną.
Ji tokia mažutė, kad jos didžiausi konkurentai yra vabalai.
O kol ji ieško maisto, lizdelio niekas nesaugo.
Net viena skruzdėlė - pavojinga.
O jei susirenka kelios, paukšteliams kyla rimtas pavojus.
Pačiu laiku.
Viskas baigėsi laimingai.
Ilgainiui Karibuose gyvenančios būtybės evoliucionavo
ir sumažėjo, kad prisitaikytų prie maisto stygiaus.
Barbadoso gyvatėlė
yra tokia plona, kaip spagetis...
Ir dvigubai trumpesnė.
Ji yra skruzdėlių medžiotoja...
Tam tikra prasme.
Suaugusios skruzdėlės netelpa jai į nasrelius.
Užtat puikiausiai tinka jų lervos.
Dauguma šių miniatiūrinių stebuklų aptinkami tik konkrečioje saloje.
Pusės degtuko ilgio
nykštukinis gekonas yra vienas mažiausių driežų pasaulyje.
Tobulas dydis vabaliukams po lapų nuokritomis ieškoti.
Ir truputėlį per mažas tropinei audrai atlaikyti.
Lietaus lašai trenkia kaip bombos.
Mama kolibris stengiasi visomis jėgomis apsaugoti savo vaikučius.
Kiti paukšteliai skrenda ieškoti priedangos.
Tačiau audra - tokia galinga...
Kad jai tenka palikti lizdelį.
Tuo tarpu ant žemės lietaus vanduo virsta potvynio banga.
Tačiau dydis - nykštukinio gekono išsigelbėjimas.
Jis yra toks mažas ir lengvas, kad sugeba vaikščioti vandeniu.
Ir išsilaiko ant vandens, kol potvynis nuslūgsta.
Karibus per metus nusiaubia daugiau nei 15 tropinių audrų,
todėl rojus gali greitai virsti pragaru.
Lietus nuplovė kamaninio kolibrio vaikučius.
Ji turi vėl pradėti viską nuo pradžių...
Kol neužėjo kita audra.
Audra nuneša į jūrą augmeniją.
O kartu su ja - ir gyvūnėlius.
Kartais kai kuriems keliautojams pasiseka pasiekti naują krantą.
Būtent taip dauguma gyvūnų apsigyvena naujose salose.
Anoliai yra maži ir ištvermingi driežai, kuriems dažniausiai pasiseka išgyventi.
Tačiau jis - ne pirmasis šios salos gyventojas.
Hutijos ir iguanos maitinasi tuo, ką į krantą išplauna vanduo.
Jam tenka bėgti iš paplūdimio.
Dar keli metrai - ir bus saugu.
Tereikia dviejų drąsuolių, kad atsirastų nauja populiacija.
Audra atnešė daug maisto įvairaus dydžio paplūdimio gyventojams...
Pradedant hutijomis ir baigiant šoniplaukomis.
Tačiau yra tokių, kurie čia atėjo ne maisto ieškoti.
Pavyzdžiui, šis krabas atsiskyrėlis ieško naujų namų.
Nes buvę namai reikalauja rimto remonto.
Po audros jūra išmetė į krantą daugybę kriauklių.
Bet surasti tinkamiausią - nelengvas darbas.
Dabar krabas yra tik golfo kamuoliuko dydžio.
Bet krabai atsiskyrėliai užauga iki kokoso riešuto dydžio,
todėl turi nuolatos kraustytis į didesnę kriauklę.
Krabams atsiskyrėliams nusibodo vargti
nuolat ieškant naujų namų, todėl jie sugalvojo genialią išeitį.
Kai krabas randa jam netinkančią kriauklę,
jis siunčia signalą kitiems krabams, kad jie ją apžiūrėtų.
O kai atsiranda tinkamo dydžio krabas atsiskyrėlis,
jie suformuoja kriauklių grandinę.
Nuo didžiausios iki mažiausios.
Didžiausias krabas apleidžia savo namus pirmas.
Tuomet visi paeiliui persikrausto į atsilaisvinusius didesnius namus.
Šis krabas pavėlavo į namų dalybas.
Bet viena kriauklė visuomet lieka tuščia.
Mažiausia.
Krabas kažkaip supranta, kad namas jam tinka.
Tinkama pastogė. Pagaliau.
Jam jos prireiks.
Nes tokiu metų laiku orai labai greitai keičiasi.
Tuo tarpu salos gilumoje upės po praėjusios audros...
Neša lietaus vandenį į jūrą.
Bet kai kas keliauja kita kryptimi.
Antilų grundalai keliauja prieš srovę, ieškodami geriausios vietos veistis.
Norint nugalėti konkurentus, patinėliams tenka gerokai pasistengti.
Jis yra mažesnis už arbatinį šaukštelį,
bet sugeba taip prisisiurbti pelekais ir įsikabinti žiaunomis,
kad nugali net stipriausias sroves.
Tačiau šis krioklys...
Pareikalaus nemažai jėgų.
Grundalai gali įveikti 350 metrų aukščio krioklius.
Maždaug tokio aukščio, kaip 102-jų aukštų Niujorko dangoraižis.
Kopimas trunka ne vieną dieną.
Daugelis bando užkopti...
Bet išgyvena mažiau nei vienas iš šimto.
Svarbiausia - kopti pamažu ir atkakliai.
Sėkmė.
Ir šansas susilaukti palikuonių.
Išsiųsti jaunąją kartą atgal pasroviui.
Liūčių sezono drėgmė - labai palanki naujos gyvybės atsiradimui.
Jamaikinis krabas tėra cukraus gabalėlio dydžio.
Jam nereikia vandens, kad išgyventų.
Bet patelėms reikia vandens, kad išnerštų.
Uolų duobutėse yra susikaupusio lietaus vandens,
bet čia auginti vaikus - pernelyg pavojinga.
Tačiau ji žino, ką daryti.
Naudodamasi specialiais plaukeliais, ji padengia savo kiautą vandens sluoksniu.
Belieka susirasti saugią vietelę, kur tą vandenį laikyti.
Degtukų dėžutės dydžio tuščias sraigės kiautas.
Puiki vieta keliems lašeliams.
Ir pakankamai saugūs namai naujai šeimynai.
Dvidešimt krabiukų,
ne didesnių už smiltelę.
Dabar tris mėnesius
ji juos maitins, drėkins ir saugos
mažame namelyje iš sraigės kiauto.
Nusistovėjus liūčių sezonui, oras tampa toks drėgnas,
kad mažosios varlytės coqui gali neršti ne vandenyje.
Gyvybės stebuklas prasideda nuo vienos ląstelės.
Jų pasiaukojantis tėtis jas akylai saugo.
Nors tik braškės dydžio,
jis yra pasiruošęs ginti savo jauniklius nuo bet kokio pavojaus.
Alkana sraigė...
Dvigubai už jį didesnė.
Jis negali pajudinti kojų.
Išsigelbėjimo nėra.
Jis puola pirmas...
Bet sraigė nepasiduoda.
Šis bebaimis tėtis dar dvi savaites saugos kiaušinėlius,
kol jie išsiris.
Kolibrio patelė ieškosi naujo draugo.
Tokį mažutį draugą nelengva pamatyti.
Bet jis labai stengiasi, kad jį pastebėtų.
Norint užsitarnauti jos palankumą, teks gerokai pasistengti.
Mažasis šokėjas.
Galiausiai jo atkaklumas nenueina perniek.
Ruošdamasi vėl tapti mama, ji turi susilipdyti naują lizdelį.
Tam puikiausiai pasitarnauja voratinkliai.
Visų pirma ji ima austi pagrindą.
Ir jau po kelių dienų
jos lizdelis bus paruoštas naujai jauniklių vadai.
Bet ten, jūroje... telkiasi audra.
Kylant vandens temperatūrai,
tropinės audros darosi vis smarkesnės.
Laimei, karibiniai anoliai yra puikiai prisitaikę
prie ekstremalių oro sąlygų.
Didelės galinės letenėlės padeda jiems išsilaikyti
net tada, kai vėjo greitis yra 200 kilometrų per valandą.
Audra vis stiprėja.
Tai - uraganas Dorianas.
Kanzaso dydžio audra.
Kai dangus ima maišytis su žeme...
Mažieji padarėliai lieka likimo valioje.
Vėjas pakyla iki 300 km per valandą.
Audra suniokoja viską aplink.
Karibus uraganai talžo kiekvienais metais.
Tačiau iš tūkstančių salelių labiausiai nukenčia tik kelios.
Tai, kam pavyksta išsigelbėti, nulemia sėkmė...
Ir dydis.
Dažnai mažiesiems gyvūnėliams būna lengviau pasislėpti nuo audros
ir greičiau atgauti jėgas.
Įpusėjus liūčių sezonui, nesvarbu, ar lyja, ar saulėta,
krabai atsiskyrėliai traukia į paplūdimį.
Jaunaties metu jie ima masiškai migruoti.
Per tris dienas ir naktis jų čia susirenka tūkstančiai.
Visos patelės, nešinos kiaušinėliais.
Kai tik jos pasiekia vandenį...
Išsirita kiaušinėliai.
Milijonai mikroskopinių lervų pasklinda po jūrą.
Nešinos srovių lervos augs...
Kol ateis laikas išlipti į krantą
ir apsigyventi naujose vietose.
Būtent mažiausiems gyvūnėliams geriausiai sekasi
pasinaudoti ribotomis galimybėmis Karibų salose.
Coqui varlytėsjau yra susiformavusios...
Ir pasiruošusios išsiristi.
Jų tėčio pasiaukojimas
suteikė joms progą apsigyventi
plačiajame pasaulyje.
Šios mamos atkaklumas taip pat nenuėjo perniek.
Nauja karta mažutėlių stebuklų,
randamų tik čia -
šiose lobių salose.
Išvertė Laima Banionienė