כדור הארץ כה מרהיב,
שקל לפספס את הדברים הקטנים יותר בחיים.
אבל אם תסתכלו מקרוב יותר...
תגלו עולם שלם ונסתר.
עולם בו גיבורים זעירים...
ומפלצות קטנות...
זקוקים לכוחות על מדהימים...
שיעזרו להם לנצח כנגד כל הסיכויים.
האיים הקריביים.
- קריינות: פול ראד -
זה נראה כמו גן עדן.
וזה נראה כמו בית נחמד למדי עבור קוליברי (יונק דבש) הדבורה הקובני.
היא לא גדולה בהרבה מדבורה.
זאת הציפור הקטנה בעולם.
ישנם כל מיני סוגים של מנודים קטנים
שמצאו את דרכם לאיים האלה.
רבים מהם הם הקטנים ביותר מסוגם ולא נמצאים באף מקום אחר בעולם.
המזון והמרחב מוגבלים מאוד באיים.
תכופות זאת הישרדות הקטנים ביותר.
אבל לגן עדן יש צד אפל.
כשמתחילה עונת ההוריקנים,
חיות זעירות חייבות להתמודד עם כמה מהכוחות החזקים ביותר בכוכב.
"אי"
בימים שטופי שמש, החיים באי קריבי מלאים באפשרויות.
קוליברי דבורה זכר.
מחפש בת זוג...
ולבוש במטרה להרשים.
אבל הנקבה הזאת עסוקה.
היא מטפלת בשני גוזלים,
שזה עתה בקעו מביצים בגודל של פולי קפה.
בבית בגודל של ספל אספרסו.
בתוך ארבעה ימים הם יכפילו את גודלם עם תזונה של חרקים וצוף.
לספק את כל המזון הזה זאת משימה אדירה.
הקוליברי שורפים אנרגיה מהר יותר מכל חיה אחרת.
כך שהיא חייבת לבקר מאות פרחים ביום.
היא זעירה כל כך שחרקים מהווים מתחרים רציניים.
ובזמן שהיא אוכלת, הקן לא מוגן.
אפילו נמלה בודדת מהווה איום.
וכשמגיעות עוד, הגוזלים נמצאים בסכנה אמיתית.
ממש ברגע האחרון.
היא חזרה והצילה אותם.
במהלך הזמן, היצורים הקריביים התפתחו,
הם הלכו וקטנו כדי להפיק את המיטב ממעט המזון שהם יכולים למצוא.
נחש נימון,
דק כמו אטריית ספגטי...
וחצי ממנה באורכו.
הוא צייד נמלים...
מסוג כלשהו.
נמלים בוגרות גדולות מדי בשביל הפה הזעיר שלו.
אבל הזחלים מחליקים פנימה בקלות.
רבים מהפלאים הזעירים האלה ייחודיים לאי אחד.
עם אורך של כמחצית גפרור,
השממית הננסית היא אחת הלטאות הקטנות בעולם.
הגודל המושלם לציד מיקרו חרקים כאן למטה בין העלים שנשרו.
אבל גודל קטן מדי כשהיא צריכה להתמודד עם סופה טרופית.
טיפות גשם נוחתות כמו פצצות.
הקוליברי האימא עושה כל מה שביכולתה כדי להגן על הגוזלים.
ציפורים אחרות עפות לעבר מקום מחסה.
אבל הסופה כה עוצמתית...
אין לה ברירה אלא לנטוש את הקן.
על קרקעית היער, הצטברות המים הופכת לנחשול.
אבל גודל הוא כוח העל של השממית הננסית.
היא קטנה כל כך, קלה כל כך, היא הולכת על המים, פשוטו כמשמעו.
והיא ממשיכה לצוף עד שהמים נסוגים.
עם יותר מ-15 סופות טרופיות שמכות בקריביים מדי שנה,
גן עדן עלול להפוך במהירות לגיהינום.
האפרוחים של הקוליברי נסחפו.
היא חייבת להתחיל הכול מהתחלה...
לפני שהסופה הבאה תגיע.
בעקבות הסופה, צמחייה נסחפה לים.
ויחד איתה, נסחפו גם יצורים.
מדי פעם, נוסע בר מזל מצליח להגיע לחוף חדש.
ככה חיות רבות מאכלסות איים חדשים.
לטאות האנוליס הקטנות והחסונות הן נוסעות סמויות מצוינות.
אבל אחרים הגיעו לכאן הרבה לפניה.
הוטיות ואיגואנות שורדות ע"י כך שהן ניזונות מכל מה שנסחף לחוף.
היא חייבת להסתלק מהחוף.
רק כמה מטרים מפרידים בינה לבין מקום בטוח.
דרושים רק כמה חלוצים אמיצים כדי ליצור אוכלוסייה חדשה.
הסופה הביאה שפע רב לבאי החוף בכל הגדלים...
מהוטיות ועד שטצדאים.
אבל לא כולם מחפשים מזון.
סרטן הנזיר הזה מחפש בית חדש.
הבית שלה מוזנח מאוד.
אספקה חדשה של קונכיות נסחפה לחוף בסופה.
אבל לא קל למצוא את הקונכייה המתאימה.
היא בגודל של כדור גולף בלבד.
אבל סרטני נזיר יכולים להגיע לגודל של אגוז קוקוס
וחייבים לשדרג ללא הרף את הקונכיות שלהם כדי שיתאימו לגודלם.
עם דרישה בלתי פוסקת לבתים גדולים יותר,
סרטני הנזיר המציאו פתרון גאוני.
כשסרטן מוצא קונכייה שלא מתאימה לו,
הוא מאותת לאחרים לבוא לבדוק.
כשסרטן הנזיר בגודל המתאים מגיע,
הם יוצרים שרשרת דיור.
מגדול לקטן.
הגדול ביותר עובר דירה ראשון.
ואז כל אחד תופס את הנכס החדש שהתפנה במידה אחת גדולה יותר.
היא מאחרת למסיבה.
אבל תמיד נשארת בסוף קונכייה אחת.
הקטנה ביותר.
איכשהו, סרטן פשוט יודע מתי הוא מצא את הבית המתאים.
סוף סוף, מקלט מתאים.
היא תזדקק לו.
בעונה הזאת של השנה, תמיד קיים איום של מזג אוויר גרוע.
בפנים היבשה, הנהרות עדיין גועשים מהסופה האחרונה...
ומובילים מי גשם לים.
אבל ישנם כאלה שנעים בכיוון ההפוך.
קברנוני הטריי-טריי שוחים במעלה הזרם כדי למצוא מקום מתאים להתרבות.
כדי להימנע מתחרות, ישנם זכרים שנוקטים באמצעים דרסטיים.
הוא קטן יותר מכפית,
אבל כשהוא משתמש בסנפיריו ככפתורי הצמדה ובפיו כדי להיאחז,
הוא מסוגל לנצח את הזרם המהיר.
אבל זה, לעומת זאת...
עלול להיות מאתגר יותר.
דגי קברנון מסוגלים לטפס במעלה מפלים בגובה 350 מטר.
גבוהים כמעט כמו האמפייר סטייט בילדינג.
הטיפוס יימשך ימים.
רבים מנסים לטפס...
אבל פחות מ-1 ל-100 שורד.
ההתמדה והזהירות משתלמות.
הצלחה.
והזדמנות להתרבות.
לשלוח דור חדש במורד הזרם.
הלחות של עונת הסופות גורמת להתפוצצות של חיים.
גודלו של סרטן ההרים הג'מייקני הוא כקוביית סוכר.
הוא לא צריך להיות בתוך המים כדי לשרוד.
אבל אימא עדיין זקוקה למים כדי להתרבות.
מי גשם נלכדו בתוך שלוליות קטנות בסלעים,
אבל מסוכן מדי לגדל משפחה כאן.
יש לה את הפתרון המתאים.
בעזרת שיערות מיוחדות, היא גוררת שכבת מים דקה לתוך הקונכייה.
כעת היא רק צריכה מקום לאחסן את המים.
קונכיית חילזון ריקה בגודל של קופסת גפרורים.
מקום מושלם לאחסון של כמה טיפות.
ובטוח מספיק עבור משפחה חדשה.
עשרים סרטנים קטנים,
לא גדולים יותר מגרגר חול.
במשך שלושת החודשים הבאים,
היא תאכיל אותם, תשקה אותם ותגן עליהם
בתוך בית הקונכייה הקטן שלהם.
בזמן שעונת הסופות נמשכת, יש כל כך הרבה לחות באוויר
עד שצפרדעי הקוקי יכולות להתרבות מחוץ למים.
נס החיים מתחיל כתא בודד.
האבא המסור משגיח עליהן.
הוא בגודל של תות בסך הכול,
אבל מוכן להגן על צאצאיו מפני כל איום.
חילזון רעב...
גדול ממנו כפליים.
הוא לא יכול להזיז את הביצים.
הוא לא יכול לברוח.
הוא משיב מלחמה...
אבל החילזון נחוש.
לאבא חסר הפחד נותרו שבועיים נוספים בתורנות השמירה
לפני שהביצים יבקעו.
נקבת הקוליברי מחפשת בן זוג חדש.
יכול להיות קשה למצוא זכר כה קטן.
אם הוא לא היה כה נואש למשוך תשומת לב.
הוא יצטרך לעבוד קשה כדי לכבוש אותה.
רקדן זעיר.
סוף סוף, ההתמדה משתלמת.
מאחר ובקרוב היא תהיה שוב אימא, היא צריכה לבנות קן חדש.
קורי עכביש הם הדבק האידאלי להדביק הכול יחד.
היא מתחילה בכך שהיא טווה את היסודות.
ובתוך כמה ימים,
הקן שלה יהיה מוכן לערסל קבוצה חדשה של ביצים יקרות.
אבל בים... משהו גדול מתבשל.
בזמן שטמפרטורות האוקיינוס עולות במהלך השנה,
הן מתדלקות סופות טרופיות שרק הולכות ומתחזקות.
לטאות האנוליס הקריביות מותאמות היטב באופן מפתיע
להתמודד עם מזג אוויר כה קיצוני.
כריות רגליים גדולות במיוחד עוזרות להן להחזיק מעמד
ברוחות של 200 קמ"ש.
אבל הסופה הזאת עדיין מתפתחת.
זה הוריקן דוריאן.
סופה בגודלה של קנזס.
כשאירועי מזג האוויר הגדולים ביותר בעולם מכים...
יצורים קטנים נתונים לחסדיהם.
הרוחות מתחזקות ומגיעות ל-300 קמ"ש.
פגיעה ישירה גורמת לחורבן מוחלט.
מדי שנה, הוריקנים עושים שמות בקריביים.
אבל מבין אלפי האיים, רק בודדים סופגים את מלוא העוצמה.
מי ישרוד זה עניין של מזל...
וגודל.
לחיות זעירות יש תכופות את הסיכוי הטוב ביותר למצוא מחסה מפני הסופה
ולהתאושש במהירות.
בעיצומה של עונת הסופות, בגשם או בשמש,
סרטני הנזיר חוזרים אל החוף.
הירח החדש הוא שגורם להגירת ההמונים שלהם.
במהלך שלושה ימים ולילות, אלפים מתקבצים,
כולן נקבות, כולן נושאות ביצים.
ברגע שהן נוגעות במים...
הביצים בוקעות.
מיליוני זחלים מיקרוסקופיים נסחפים לים הפתוח.
הם יסחפו עם הזרמים ויגדלו...
עד שיגיע הזמן לחזור לחוף
וליישב אדמות חדשות.
אלה הן החיות הזעירות ביותר שמפיקות את המיטב
מההזדמנויות המוגבלות שיש באיים הקריביים.
צפרדעי הקוקוי הצעירות הגיעו לגודל מלא...
והן מוכנות לבקוע.
המסירות של האבא
העניקה להם הזדמנות למצוא דרך משלהן
בעולם הגדול והרחב הזה.
וכושר ההתאוששות של האימא הזו זיכה אותה בהתחלה חדשה.
דור חדש של פלאים זעירים...
שלא ניתן למצוא באף מקום אחר...
זולת איי המטמון האלה.
תרגום: גיא רקוביצקי