Planéta Zem je taká veľkolepá,
že ľahko prehliadneme tie najmenšie veci v živote.
Ale keď sa pozrieme bližšie...
zbadáme celý neprebádaný svet.
Svet, v ktorom drobní hrdinovia...
a malé príšerky...
potrebujú úchvatné superschopnosti...
aby dokázali prekonať obrovské prekážky.
MALIČKÝ SVET
V džungliach Latinskej Ameriky
žije viac drobných tvorov...
KOMENTÁR PAUL RUUD
...než kdekoľvek inde na svete.
V lístí na zemi sa začína nový život.
Táto pralesnička drobná si nesie žubrienku na chrbte.
Je veľká ako zrnko ryže.
Džungľa na zemi je pre jej potomka nebezpečnejšia.
Žubrienke musí nájsť bezpečný domov.
Tam hore, v korune tohto 40-metrového mrakodrapu džungle.
Pre žabku veľkú ako bobuľka hrozna...
je to ako vyliezť na Mount Everest.
Zachytáva sa lepkavými nohami.
Ale jedno pošmyknutie môže byť smrteľné.
Na strome má veľa spoločníkov.
Od koreňov...
...až ku korune.
Na jednom strome môže žiť až 5-tisíc roznych malých tvorov.
Konečne sa dostala ku klenbe, kde svieti slnko.
Bromélia je dokonalým bazénikom,
kde môže rásť jej žubrienka.
Ale v džungli žije veľa malých zvierat, ktoré bojujú o jedlo a priestor.
Život tam je riskantný.
Prežijú len praví odborníci.
DŽUNGĽA
Zoznámte sa s najmenšou opičkou na svete...
Kosmáč trpasličí.
Dospelý jedinec sa vám vojde do dlane.
Pre také drobné zviera je ťažké zistiť, kto je priateľ, nepriateľ a kto potrava.
Ale aspoň majú zdroj potravy
rovno pod nohami.
Ostrými zúbkami prehryzú kôru
a vytvoria tak drobné studničky, ktoré sa naplnia sladkou miazgou.
Na veľkom strome ich môže žiť vyše tisíc.
Dostatok miesta pre rastúcu rodinu.
A to je dobre. Do tlupy pribudnú nové prírastky.
Mláďa je veľké ako ping-pongová loptička.
Kosmáčom sa takmer vždy rodia dvojčatá.
O mladé sa starajú obaja rodičia, dokonca aj starší súrodenci...
ak sa práve nebijú.
Spolupráca je pre tieto vreckové primáty otázkou prežitia.
Ale tak aj ponevieranie sa v strede stromu.
Nižšie je to nebezpečné...
a vyššie príliš preplnené.
Tu vládnu vrešťany, ktoré sú šesťkrát väčšie ako kosmáče.
V korunách stromov žije 80 % živočíchov džungle.
Na zemi je život väčší boj.
Dole sotva zasvieti slnko, takže tam toho veľa nerastie.
Tento drobný aguti žije z toho, čo spadne na zem.
Dážď je životnou silou džungle.
Každý rok spadnú tri metre zrážok.
Pre drobné tvory má každá kvapka veľký význam.
Vďaka prehánkam je jazierko pre žubrienku stále plné.
Ale aj dobrého veľa škodí.
Vodou nasiaknuté rastliny a kôra sú tak na starý strom príliš ťažké.
Prívalové dažde odplavia jemnú pôdu.
Sekvoje prežili storočia zmáčania búrkami...
až kým jedného dňa...
Keď spadne takýto obrovský strom...
v živote džungle to zanechá hlbokú stopu.
Pralesnička drobná prežila.
Ale jej žubrienka je nechránená.
A tento had, Leimadophis epinephelus, to vycíti.
Matka nič nezmôže...
musí začať odznova.
Pre niekoho skaza, pre iných zisk.
Listorezné mravce už nemusia nikam liezť.
Listy sú mnohonásobne väčšie ako oni.
Ale každý mravec unesie desaťnásobok vlastnej váhy.
Kolónia ôsmich miliónov mravcov zbaví aj takýto strom lístia
za niekoľko dní.
Padnutý obor láka aj iných požieračov listov.
Kosmáče žiaľ listy nejedia.
S padnutým stromom prišli o hlavný zdroj miazgy.
Ale títo drobní škriatkovia majú aj nečakanú dravú stránku.
Vďaka pružným nohám vyskočia do trojmetrovej výšky.
Zakrivené pazúriky slúžia ako háky.
A ostrými zubami si poradia aj s hmyzom, nielen s kôrou.
Loviť v spleti spadnutých konárov je pre tieto miniopičky hračka.
Zjedia takmer všetko, čo chytia.
Ale niekedy zdanie klame.
Dokonalá ukážka mimikry.
Tento jedovatý had stvárnil húsenicu tak presvedčivo,
až to naháňa hrôzu.
Po stovkách rokov v tieni
zem v lese zrazu zaliali slnečné lúče.
Semienka čakali na prebudenie dlho a hoci sú malé, mieria do výšin.
Teraz prebieha súboj o svetlo.
Popínavé rastliny sa dali rýchlo do práce.
Pri boji o miesto na slnku vyhubia všetky mladé stromčeky.
Padnutú sekvoju čoskoro pokrýva nový porast.
A prázdne miesto sa premenilo na bujnú čistinku.
Ale nie je to rajská záhrada.
Kolibríky sú ľahké ako list papiera.
Ale drobný vzrast vynahradia agresivitou.
Zobák majú ostrý ako britva dokonca so zubami.
Všetky bojujú o kvety.
Kolibríky si musia doplniť energiu každých pár minút.
Opereným jazykom vysajú nektár 20-krát za sekundu.
Musia byť rýchle.
Konkurenti sú vytrvalí.
Ale nemusí to byť takto.
Polmesiacové kvety heliconie
tvarom kolibríkom znemožňujú nakŕmiť sa.
No slnečníček zelený má dlhý zahnutý zobák.
Môže si nerušene pochutnať na nektári.
Teda takmer.
Roztoče sotva ako špendlíková hlavička už heliconiu vycicali takmer do sucha.
Na presun na inú kvetinu potrebujú odvoz.
Na svoju veľkosť sú rýchle ako gepard.
Vylezú kolibríkovi k zobáku...
ukryjú sa mu v nozdrách...
a nechajú sa prepraviť na iný kvet.
Ako sa čistinka rozbujnela, pôda lesa sa opäť ponorila do tieňa.
Huby v týchto podmienkach prosperujú...
rozkladajú zostatky spadnutých stromov.
Tu je nájsť čerstvú potravu zložitejšie.
Škrupina para orecha je pre väčšinu zvierat pritvrdá.
Pre aguti však nie.
Čo teraz nezje, odloží si na neskôr.
Je nervózna od prírody.
A má na to dôvod.
Margay je len o čosi väčší ako mačka domáca...
ale oveľa nebezpečnejší.
Na tmavej zemi lesa sa ukrývajú mnohí predátori.
A tí menší sú ešte hrozivejší.
Na štyridsiatich nôžkach
sa pazuríkavec veľký ako prst prikráda potichu.
Jeho taktika lovu by bola dobrým námetom na sci-fi.
Receptormi vibrácií na tele zachytí pohyby obete.
Musí sa prikradnúť bližšie...
aby využil svoju tajnú zbraň.
Vystreliť sieť.
Lepkavé vlákna za pár sekúnd stvrdnú.
Niet úniku.
Maličké tvory musia byť v strehu celý čas.
Samička pralesničky drobnej práve zniesla novú znášku vajec.
Ale o ich bezpečnosť sa stará samček.
Jasnočervená farba varuje predátorov.
Z pokožky vypúšťa jedovatý toxín.
Je tu len jeden problém...
Leimadophis epinephelus je imúnny.
Tieto hady tiež zachytia každý pohyb.
Ak sa ani nepohne...
možno prežije.
Ale pred všetkým sa neschová.
Sok.
Pokúša sa o jeho územie.
Ak ho získa, zožerie vajíčka.
Tento malý otecko bojuje o všetko.
Obaja nie sú ťažší než kocka cukru a sú si tak seberovní.
Takto môžu bojovať až pol hodinu.
Žabiak začína byť unavený.
Ale otecko má navrch.
Jeho sok musí ustúpiť. Aspoň nateraz.
No vajíčka musí strážiť ešte dva týždne, než sa vyliahnu.
Keď les rastie, rozvíjajú sa v ňom zložitejšie vzťahy.
Táto včela orchideová je na nezvyčajnej výprave.
Preletela sem vyše 40 kilometrov.
A nie je jediná.
Všetko sú to samčeky a všetci chcú jediné.
Nie peľ.
Ale vôňu.
Táto orchidea vylučuje arómu,
vďaka ktorej bude pre samičky neodolateľný.
Preto jej chce získať čím najviac.
Ale ak nebude opatrný...
utopí sa v nej.
Von je len jedna cesta.
Cez úzky otvor.
Ale orchidea ho bez darčeka nechce pustiť.
Na chrbte sa mu zachytil peľ.
Trúd pokračuje vo svojej misii,
ale práca orchidey sa skončila.
Pre kosmáče trpasličie sa život vrátil do starých koľají.
Teraz sa hmyz hľadá ťažšie.
Ale to nie je problém.
Pracujú na vyhlbovaní nových studničiek miazgy v nových stromoch.
Vrátili sa aj ich hluční susedia.
Robia lomoz, hromadia potravu...
a tvoria neporiadok.
Keď volá príroda,
je úlohou najmenších poradiť si s tým.
Tento malý superhrdina udržiava korunu čistú.
Tento chrobáčik je drobný ako cent.
No nič ho neodradí.
Z dvadsiatich metrov...
sa musí len pevne držať.
Prichádza zvyšok upratovacieho tímu.
Guľôčky trusu odvalia a zahrabú.
Sú potravou pre mladé.
A hnojivom pre les.
Džungľa je spletitý svet plný úžasných malých zvieratiek.
Každé z nich má jedinečnú úlohu.
Aj tieto malé primáty našli svoje miesto.
Ich preplnený kúsok lesa sa stále mení.
Ale teraz je život med lízať.
A dolu pod korunami...
nechal aguti jeden para orech...
V tieni pomaly rastie.
Dáva si načas.
Aj z malého začiatku vznikajú veľké veci.
Džungľa sa síce zdá ako nekonečná zeleň,
ale každý jeden strom je domovom množstva zázračných drobných tvorov.
Pralesnička drobná
hľadá bezpečné miesto pre žubrienku.
Musí vyraziť hneď...
aby vychovala ďalšiu generáciu.
Je to dlhá cesta...
až na samý vrchol.
Preklad titulkov: Monika Sitarčíková