Планетата Земя е толкова зрелищна,
че често не успяваме да забележим дребните неща.
Но взрем ли се по-отблизо,
ще видим скрит свят -
свят на мънички герои
и дребни чудовища,
които се нуждаят от суперсили,
за да оцелеят сред огромните опасности.
Африканската савана.
За нея се носят легенди.
Обитават я едни от най-едрите...
ТЕКСТА ЧЕТЕ ПОЛ РЪД
...и величествени животни
Под краката на слоновете обаче има цял един неизследван свят.
Това е царството на слонската земеровка.
Обитават го всякакви чудати дребни гризачи и миниатюрни хищници.
Никак не е лесно обаче да си дребосък сред гиганти.
Стадата тръгват по пътя си и животът на дребните се стъжва.
САВАНАТА
Слонската земеровка е с размерите на хамстер.
Обаче е много по-бърза.
Съобразно пропорциите си, тя е три пъти по-бърза от гепард.
Развива до 30 км/ч., преследвайки някаква хапка.
Всеки ден трябва да изяжда храна колкото 30% от теглото й,
за да поддържа бясното си темпо.
Земеровката е прокарала мрежа от пътечки на терен от хиляди квадратни метри
и това й помага да си намира храна дори през сухия сезон.
Кобрата поразява светкавично.
Но пътеките дават преднина на гризача.
Животът на слонската земеровка е френетичен и уединен.
Не така стоят нещата за царете на този червен замък.
Южната мангуста джудже често обитава термитници.
На размери достига колкото длан,
но числеността е това, на което залага.
Утрините в саваната са изненадващо студени.
Ставането от леглото често се отлага.
Не и днес обаче.
Тази птица носорог е гладна.
Нетърпелива е да закуси.
Двайсет мангусти и една птица носорог са странно сборище.
Но дребен ли си, не се цепи от групата.
Мангустата сплашва плячката.
В това време носорогът е съгледвач.
Мангустата джудже обикаля огромен участък,
терен колкото 50 футболни игрища.
Не пропуска да маркира тази територия.
Колкото по-високо е миризмата, за по-голяма ще я мислят другите.
Дори през сухото време парчето им земя успява да изхрани мангустите.
Макар да са най-дребните месоядни в Африка,
мангустите дръзко атакуват едра плячка.
Отровен паяк павиан.
Не изпускайки и най-малкия шанс,
сплотеният екип може да оцелее и в най-сурови времена.
С идването на дъжда всичко се променя.
Скитническият живот не предлага покрив.
Мангустата обаче успява да остане на топло.
Добре е избрала къде да живее.
Термитникът предоставя отлична защита срещу стихиите.
Чрез смес от слюнка и пръст
усърдните работници строят замъци, яки като бетонни.
И с внушителни размери.
Следвайки дъжда по петите, ето че се появяват и едрите животни.
Слоновете са първите, които променят пейзажа.
Отпечатък от петтонно тяло
създава един воден минисвят, в който плуват всякакви дребни твари.
Сред тях е и една от най-древните.
Скаридите нотострака живеят в такива малки езерца,
откакто те са се образували в стъпката на динозавър.
Буквално за дни след валежите цялата савана става тучнозелена.
Животните започват да пируват.
Последиците са от огромно значение.
Абсурд е слонската земеровка да премести това.
Но има помагачи.
Торните бръмбари бързо се заемат с купа.
Надяват се да намажат, преди да дойде конкуренцията.
Това топче е скъпоценно.
В него са омесени и храната, и надеждите на бръмбара за чифтосване.
В този миниатюрен свят и една стъпка може да е спънка...
А десетки чифтове бързо стъпващи крака - бедствие.
Това са над милион антилопи гну и зебри. Най-масовата миграция по суша.
Надеждата да намерят прясна трева движи това множество точно насам.
Венценосната калугерица гнезди в саваната.
Новото люпило на женската е застрашено от прегазване.
На ръст едва педя,
тя не се бои да се опълчи на газела.
Но цяло стадо гнута... Всепомитащо е.
Като по чудо, нито едно яйце не е пострадало.
Но до излюпването има още месец.
Трасето на земеровката е пострадало.
Време е за ремонт на пътя.
И - отново на трасето.
Стадата пасат трева, жирафите обаче се протягат нависоко.
Акациите са отрупани със свежи листа.
Пазят ги дълги бодили.
Но какво да направят срещу половинметров език?
Дървото обаче разчита и на друга защита.
Цяла армия акациеви мравки се тълпи в отбрана.
И атакува каквото докопа от жирафа.
И накрая той се оттегля.
За стан на вярната си армия акацията предоставя специални бодили.
Има и чашки с мравешки размери, от които да пият нектар.
Обединени, дребните твари могат да надвият на гигантите.
Но понякога е най-добре да бягаш.
Остри, режещи бивни,
увенчали 150-килограмово тяло...
Брадавичестата свиня респектира.
А мангустата знае какво иска тя.
Малко поглезване.
Храбрата мангуста избира най-сочните кърлежи.
Идват и другите от отбора и свинята получава подобаващо тимарене.
Скоро и други надушват къде е хубавото.
Мангустата дори маркира повтарящите процедурата клиенти като свои.
Малък ли си, ако си умен,
ще спечелиш и най-коварния звяр да работи за теб.
Волските птици достигат най-високите етажи
и с острите си клюнове кълват паразити.
Когато един домакин им се насити, отиват при следващия.
Волските птици си доставят храна главно от копитните.
С държелив стомах и щипка находчивост
дребосъците извличат ползи от миграцията.
Но след мигриращите животни идват опасни и за тях зверове.
Яйцата току-що са се излюпили,
това пиле прави първи крачки в света.
А светът наоколо е опасен.
Чакалът не подбира плячката.
А колкото си по-дребен,
по-лесно те налапват.
Това е отчаян ход.
Смелата майка прави каквото може, за да привлече вниманието на звяра
и да спаси малкото си.
Стига да не мърда, няма да го забележат.
Но как да не мърдаш, като те хапят мравки!
Майката отвлича вниманието.
Достатъчно е просто да разсее чакала.
Майката ще трябва да бди над малкото, докато приключи миграцията.
Стадата са мишена на една минимиграция, която ги следва навсякъде.
Ята мухи побъркват по-едрите животни.
Но в света на дребните това е подвижна трапеза.
А далеч от стадата, в уединението на скалните късове,
гущерите агама са в очакване на храната.
Повечето пъти е проба-грешка.
Когато се отвори по-сериозна възможност,
не бива да я изпускат.
Скочи ли живакът, лъвовете си почиват тук.
Съпровождат ги мухи.
Много мухи.
Съдбата обича смелите.
Но да будиш дремещ лъв... Не бива.
А може би има по-обиколен подход?
На дребосъците много пакости им се разминават.
Но ако летиш срещу опасността,
не рискувай излишно.
Земята пресъхва и стадата продължават по пътя си.
Заминаването им ще зарадва някои.
Възцарява се покой.
Слонската земеровка отново ще щъка на воля.
Ще гони насекоми с бясна скорост.
Нищо не ще я спира.
Изтъркаля се и този сезон.
Новият носи нови трудности.
Пресъхналото гьолче от слонска стъпка може да е задънена улица.
Но този дребен бръмбар е силен.
Може да вдигне теглото си по десет.
А сега, след като стадата вече ги няма, торът е безценен.
Херкулесовите усилия се отплащат.
Появява се женска, склонна да сподели с него съкровището му.
И да му партнира.
И мангустата не се оплаква от живота.
Поне не често.
Сама, мангустата е лесна плячка за кобра.
Но ако са заедно...
Шайката дребосъци е непобедима.
А сега идват и подкрепления.
Още са само на месец.
Като минат още три,
вече ще са равноправни отборни играчи.
Дори срещу най-голямата миграция на планетата,
тези дребни герои не просто оцеляват, а се множат и процъфтяват.
Саваната е земя на легенди.
Оказва се обаче,
че в някои от най-поразяващите истории герои са най-дребните твари.
Превод Албена Христофорова