Žemė yra tokia įspūdinga planeta,
kad kartais nepastebime smulkmenų.
Bet tereikia geriau įsižiūrėti...
Ir prieš mūsų akis atsivers nepažintas pasaulis.
Pasaulis, kuriame mažyčiams didvyriams...
Ir mažoms pabaisoms...
Reikia ypatingų galių...
Norint išgyventi tarp gausybės gresiančių pavojų.
Afrikos savana.
Legendomis apipinta žemė.
Kai kurių didžiausių ir didingiausių...
TEKSTĄ SKAITO POLAS RADAS
...mūsų planetos gyvūnų namai.
Tačiau po dramblių kanopomis plyti neištirtas pasaulis.
Dramblinių kirstukų pasaulis.
Jame knibždėte knibžda besiganančių įdomių padarėlių ir mažučių plėšrūnų.
Būti mažu milžinų žemėje - nelengva.
O kai čia patraukia gyvūnų kaimenės, gyvenimas tampa dar sunkesnis.
SAVANA
Dramblinis kirstukas - ne ką didesnis už žiurkėną.
Bet kur kas greitesnis.
Pagal savo proporcijas jis yra tris kartus greitesnis už gepardą.
Nuolatos ieškodamas maisto, gali lėkti beveik 30 kilometrų per val. greičiu.
Kad nenusilptų, kirstukas kasdien turi gauti tokį maisto kiekį,
kuris atitinka maždaug trečdalį jo kūno svorio.
Todėl jis gerai žino savo takelius tūkstančių kv. metrų atstumu,
kad rastų pakankamai maisto net ir sausros sezonu.
Kobra gali įkirsti akimirksniu.
Bet kirstukas žino, kuriuo takeliu bėgti, kad išvengtų jos kirčio.
Dramblinio kirstuko gyvenimas yra pašėlęs... ir atsiskyrėliškas.
Priešingai nei šios didžiulės raudonos pilies karalių.
Nykštukinės mangustos dažniausiai apsigyvena termitynuose.
Nors tėra žmogaus rankos dydžio,
nuo pavojų ir šalčio jie ginasi skaitliniu pranašumu.
Rytais savanoje būna ganėtinai šalta.
Būtų taip smagu dar pasnausti.
Bet tik ne šiandien.
Šis mažas ragasnapis yra alkanas.
Ir nekantrauja papusryčiauti.
Dvidešimt mangustų ir vienas ragasnapis - keistoka komanda.
Tačiau kai esi mažas, verčiau laikytis išvien.
Mangustos išeina į medžioklę.
Tuo tarpu ragasnapis akylai stebi, ar negresia pavojus.
Nykštukinės mangustos kontroliuoja didžiulę,
maždaug 50 futbolo aikščių dydžio,
teritoriją, pakeliui ją pasižymėdamos.
Kuo aukščiau pasižymėsi, tuo kitiems atrodysi didesnis.
Net ir sausroje jos savo pažymėtoje teritorijoje randa pakankamai maisto.
Galbūt jie - mažiausi mėsėdžiai Afrikoje,
bet jie tikrai nebijo stoti į kovą su dideliais gyvūnais.
Nuodingasis babuino voras.
Naudodamasi kiekviena pasitaikiusia proga,
ši atkakli komanda gali išgyventi net pačiais blogiausiais laikais.
Bet atslinkus liūtims, viskas pasikeičia.
Klajokliams sunku susirasti prieglobstį.
Tačiau mangustos gyvena saugiai ir šiltai.
Jos yra tinkamai pasirinkusios sau namus.
Termitynai - puiki apsauga nuo nepalankaus oro.
Maišydami seiles su žemėmis,
šie darbštūs vabzdžiai stato namus kietus kaip iš betono...
Ir didelius kaip dramblys.
Pasibaigus liūtims, ima rinktis stambieji gyvūnai.
Pirmieji čia pasirodo drambliai.
Penkias tonas sveriančio gyvūno pėdos...
Sukuria vandens pasaulį įvairiausiems padarėliams.
Įskaitant vieną seniausių planetoje.
Skydvėžiai gyvena tokiuose klanuose
nuo tada, kai jie susidarė nuo dinozaurų įmintų pėdų.
Lietaus pagirdyta savana sužaliuoja.
Gyvūnai ima ryti viską iš eilės...
Ir tai neapsieina be pasekmių.
Drambliniam kirstukui ši krūva - niekaip neįveikiama.
Laimei, atsiranda pagalbininkų.
Mėšlavabaliai kaipmat atsiduria prie šviežios krūvelės,
tikėdamiesi išsinešti su savim kuo daugiau laimikio,
kol nepasirodė konkurentai.
Šis rutuliukas - labai brangus.
Jo maistas ir viltis susirasti porą - kartu sudėjus.
Šiame pasaulėlyje net viena pėda gali tapti trukdžiu.
O milijonai pėdų - virsti katastrofa.
Daugiau nei milijonas antilopių gnu ir zebrų - didžiausia migracija savanoje.
Šviežutėlė žolė atvilioja juos... tiesiai čia.
Vainikuotosios pempės deda kiaušinėlius atviroje savanoje.
Šios pempės dėtį gali kas nors sutrypti.
Siekdama tik gazelės kulkšnis,
ji drąsiai stoja su ja į kovą.
Antilopių gnu kaimenė šuoliuoja kaip pasiutusi.
Laimei, visi kiaušiniai - sveikutėliai,
bet paukšteliai išsiris tik po mėnesio.
Dramblinio kirstuko takeliai irgi nemažai nukentėjo.
Teks juos remontuoti.
Vėl - greitkelyje.
Zebrai rupšnoja žolę, tuo tarpu žirafos dairosi į medžius.
Suvešėjusios akacijos vilioja savo šviežiais lapeliais.
Kuriuos saugo ilgi spygliai.
Tačiau pusės metro ilgio liežuviui šie spygliai - vieni niekai.
Bet medis turi dar vieną apsaugą.
Jaučiaragių skruzdžių armija skuba į pagalbą.
Ir ima kandžioti žirafą.
Kol pagaliau ji pasitraukia.
Akacija turi specialius spyglius - puikią priedangą savo ištikimai armijai.
Ir skruzdės dydžio taureles, kupinas nektaro, kuriuo jos maitinasi.
Veikdamos išvien mažosios būtybės gali pasipriešinti milžinams.
Bet kartais geriausia išeitis - sprukti.
Aštrios it peilis iltys,
150 kilogramų raumenų...
Afrikos tapyras - labai įspūdingas.
Tačiau ši mangusta gerai žino, ko jam reikia.
Sveikatinimo procedūros.
Drąsiausia mangusta išsirenka sultingiausius kraujasiurbius.
Prisijungus kitiems komandos nariams, tapyras lieka švarutėlis.
Netrukus į mangustų spa ima rinktis daugiau klientų.
Mangustos net pažymi nuolatinius klientus kaip savo teritoriją.
Mažieji yra tokie išmanūs,
kad sugeba pasinaudoti didesnių gyvūnų privalumais.
Buivoliniai varnėnai draugauja su žirafomis.
Ir savo aštriais snapeliais išrenka jiems parazitus.
Kai vienam šeimininkui nusibosta, jie skrenda pas kitą.
Buivoliniai varnėnai maitinasi tuo, ką randa pas kanopinius gyvūnus.
Mažiesiems tereikia šiek tiek išmonės ir stiprių nervų,
kad išpeštų sau naudos.
Tačiau plėšrūnai - kitas reikalas.
Ką tik išsirito pempės jaunikliai.
Paukščiukas dar tik mokosi vaikščioti
pavojų kupiname pasaulyje.
Šakalai yra neišrankūs medžiotojai.
Kuo mažesnis gyvūnas,
tuo lengvesnis grobis.
Ryžtingas poelgis.
Drąsi mama daro viską, kad atkreiptų dėmesį į save...
Ir apsaugotų savo vaiką.
Jei paukštelis nejuda, jį sunku pastebėti.
Bet skruzdės kanda labai skaudžiai.
Mama stengiasi jį nuvilioti.
Šakalas pasitraukia.
Bet jai teks rūpintis savo mažyliu tol,
kol migruojantys gyvūnai patrauks tolyn.
Gyvūnų kaimenėms neduoda ramybės kiti padarai,
kurie sekioja jiems iš paskos.
Didesnius gyvūnus apspinta spiečiai musių.
Bet mažųjų pasaulyje tai - kilnojamoji šventė.
Tuo tarpu atokiau nuo kaimenių, įsitaisiusios uolienų atodangose
agamos laukia, kol maistas pats pas jas ateis.
Dažniausiai jos prašauna pro šalį.
Bet kai pasitaiko geresnė proga...
Nėra ko delsti.
Liūtai ateina čia pailsėti nuo kaitros.
O kartu su jais - ir musės.
Daugybė musių.
Sėkmė lydi drąsiausius.
Bet miegančio liūto verčiau nežadinti.
Galbūt yra saugesnis būdas.
Neįtikėtina, kaip kartais gerai būti mažu.
Rizikuoti galima...
Tik labai atsargiai.
Žemei išdžiūvus, kaimenės ima traukti kitur.
Kai kurie dėl to nė kiek neliūdi.
Grįžta ramybė.
Dramblinis kirstukas vėl gali bėgioti kur panorėjęs.
Medžioti vabzdžius...
Nesibaimindamas jokių kliūčių.
Tačiau kiekvienam -
savos bėdos.
Išdžiūvęs dramblio pėdsakas galėjo tapti kelio pabaiga.
Tačiau šis mažas vabalas yra stiprus.
Jis gali pakelti dešimt kartų už save didesnį svorį.
Be to, pasitraukus gyvūnams, jis tiesiog negali netekti savo rutuliuko.
Jo pastangos nenuėjo perniek.
Patelė, pasiruošusi padėti jam saugoti didžiausią brangenybę...
Ir tapti jo partnere.
Mangustos irgi džiaugiasi gyvenimu.
Bet atsargumas gėdos nedaro.
Vieniša mangusta gali greitai tapti kobros auka.
Bet kai jos yra kartu...
Ši maža kompanija tampa neįveikiama.
O dabar ją papildė ir naujokai.
Jaunikliai dar tik mėnesio amžiaus,
bet jau po trijų mėnesių
taps pilnaverčiais komandos nariais.
Net didžiausios migracijos Žemėje akivaizdoje
mažieji didvyriai ne tik išgyvena, bet ir klesti.
Savana yra apipinta legendomis.
Ir, kaip paaiškėjo,
ne be mažųjų padarėlių pagalbos.
Išvertė Laima Banionienė