Maakera on nii suurejooneline,
et pisemad asjad jäävad elus kergelt kahe silma vahele.
Aga lähemalt vaadates...
näeb tervet avastamata maailma.
Maailma, kus tillukesed kangelased...
ja väiksed koletised...
vajavad uskumatuid supervõimeid...
et olla võidukad hiiglaslike ohtude kiuste.
Aafrika savann.
Legendaarne koht.
Siin elavad mõned meie planeedi suurimad...
JUTUSTAB PAUL RUDD
...ja majesteetlikemad loomad.
Aga elevantide jalge all on uurimata maailm.
Torukoonlaste maailm.
See on täis igasugu vapustavaid tillukesi rohusööjaid ja kiskjaid.
Aga hiiglaste maal pole iial kerge väike olla.
Ja karjade lähenedes muutub elu peagi palju raskemaks.
SAVANN
Torukoonlane on hamstrist vaevu suurem.
Aga ta on palju kiirem.
Oma mastaabis on see preili gepardist kolm korda kiirem.
Ta kihutab peaaegu 30 km/h kiirusel, lakkamatult toitu otsides.
Ta peab sööma iga päev ligi kolmandiku oma kehakaalu jagu...
et jaksaks enda kiiret elu elada.
Seega on ta loonud tuhandete ruutmeetrite suuruse radade võrgustiku...
mis aitab tal leida piisavalt toitu ka kuivaperioodil.
Kobra ründab silmapilgutusest kiiremini.
Aga rajad annavad torukoonlasele eelise.
Torukoonlase elu on tormakas... ja üksildane.
Erinevalt selle suure punase lossi kuningate omast.
Kääbusmangustid teevad oma kodu tihti termiitide kuhikpesadesse.
Nad on meie peopesa suurused...
ning püsivad kokku hoides tugevad ja soojad.
Savannihommikud on üllatavalt külmad.
Liigagi kerge on edasi põõnata.
Aga täna ei saa.
See väike sarvlind on näljane.
Ja kibeleb hommikusöögi järele.
20 mangusti ja üks sarvlind jätavad veidra meeskonna mulje.
Aga väiksena tasub ühte hoida.
Mangustid ajavad saagi välja.
Sarvlind peab aga valvet.
Kääbusmangustid patrullivad suurel alal,
umbes 50 jalgpalliväljaku suurusel,
märgistades tee peal oma territooriumi.
Mida kõrgemal on lõhn, seda suuremad nad teistele näivad.
Isegi kuivaperioodil saavad nad kogu vajaliku toidu oma maalapilt.
Nad võivad olla Aafrika pisim karnivoor,
kuid nad ei karda suurt saaki jahtida.
Mürkämblik Pelinobius muticus.
Igat võimalust kasutades
suudab see visa meeskond ka kõige raskemad ajad üle elada.
Aga vihma saabudes muutub kõik.
Aina liikvel olles varjupaika ei leia.
Mangustide pesa on aga turvaline ja soe.
Nad valisid oma kodu hästi.
Termiitide kuhikpesad kaitsevad hästi ilma eest.
Sülge ja mulda segades...
ehitavad need usinad putukad kindlusi, mis on kõvad kui betoon...
ja elevandi suurused.
Vihmale järgnevad suured loomad hakkavad saabuma.
Elevandid on esimesed, kes maastikule mõju avaldavad.
Viietonnine jalajälg...
loob veemaailma, täis igasugu tillukesi olendeid.
Nende seas on ka üks planeedi vanimaid.
Kilbikud on elanud sellistes tillukestes tiikides...
sellest saati, kui dinosauruste jalad neid tekitasid.
Pärast vihmasadu lööb kogu savann vaid paari päevaga rohetama.
Loomad hakkavad pugima...
ja sel on hiiglaslikud tagajärjed.
Torukoonlane seda käkki liigutada ei suuda.
Aga abi on saabunud.
Sõnnikumardikad on sekunditega uue hunniku kallal...
lootes osa noosist enne konkurentide saabumist ära viia.
See kera on väga väärtuslik.
Tema toit ja paarilise saamise lootused üheskoos.
Selles tillukeses maailmas võib üksainus samm olla tagasilöök.
Ja terve kiinijooks võib olla katastroof.
Üle miljoni gnuu ja sebra, suurim ränne maismaal.
Värske rohu nimel tormatakse edasi... otse siiapoole.
Kroonkiivitajad pesitsevad savannis lagedal.
Selle emase uus pesakond on tallamisohus.
Vaid pahkluu kõrgusel...
ei karda ta gasellile vastu astuda.
Aga gnuude karja pole võimalik peatada.
Imekombel jäid kõik tema munad terveks.
Nende koorumiseni on aga veel kuu aega.
Torukoonlase radadel läks halvemini.
Aeg on teid hooldada.
Saab taas kihutada.
Karjad söövad rohtu, kaelkirjakud vaatavad aga puude poole.
Akaatsiatel on küllaga värskeid lehti,
mida kaitsevad pikad okkad.
Poolemeetrise keele eest need ei kaitse.
Aga puul on ka teine kaitseliin.
Appi tormab akaatsias elavate sipelgate armee.
Nad ründavad kaelkirjaku igat osa, mida hammustada suudavad.
Kuni ta viimaks edasi läheb.
Akaatsia kasvatab oma ustava armee majutamiseks erilised pundunud okkad.
Ning toidab neid sipelgasuuruste nektarit täis paunadega.
Koos töötades suudavad pisiolendid hiiglastele vastu hakata.
Aga vahel on targem põgeneda.
Teravalt lõikavad võhad.
150 kilo jagu lihaseid.
Tüügassiga on imponeeriv.
Ja see mangust teab, mida tüügassiga tahab.
Veidi poputamist.
Julgeim mangust saab kõige mahlasemad puugid.
Ülejäänud liituvad temaga, et tüügassiga põhjalikult sugeda.
Peagi saabub mangustide spaasse kliente juurde.
Mangustid isegi märgistavad püsikunded oma territooriumina ära.
Piisavalt väikesed ja targad
panevad enda kasuks tööle ka kõige hirmuäratavamad loomad.
Kuldnokk-pühvlilinnud pääsevad kõrgeimate eineteni.
Ja nokivad oma teravate nokkadega parasiite.
Kui ühel peremeesloomal saab villand, võetakse järgmine ette.
Pühvlilinnud saavad peaaegu kogu oma toidu sõralistelt.
Terakese leidlikkuse ja äärmiselt külma kõhuga...
võtavad väikeloomad rändest viimast.
Rändele järgnevad kiskjad võivad suurem väljakutse olla.
Kroonkiivitaja pojad koorusid just.
Linnupoeg alles võtab jalgu alla...
ohtlikus maailmas.
Šaakalid on oportunistlikud kütid.
Ja mida väiksem loom...
seda kergem saak.
Meeleheitlik võte.
Vapper ema teeb kõik, et tõmmata tähelepanu endale
ja oma pojast eemale.
Paigal püsides on linnupoeg peaaegu nähtamatu.
Aga purevaid sipelgaid on raske eirata.
Ema tekitab diversiooni...
juhtides šaakali tähelepanu piisavalt kauaks eemale.
Aga ta peab kaitsma oma poega, kuniks karjad edasi liiguvad.
Karjasid kimbutab miniränne, mis järgneb neile kõikjale.
Kärbseparved ärritavad suuremaid loomi.
Aga tillukeses maailmas on tegu liikuva pidusöögiga.
Ning karjadest eemal, kivistel paljanditel,
ootavad agaamid, et toit tuleks nendeni.
Enamasti pole sedasi edu garanteeritud.
Mistõttu siis, kui avaneb suurem võimalus...
tuleb seda kasutada.
Lõvid tulevad päevakuumuse ajal siia puhkama.
Ja nendega tuleb kaasa kärbseid.
Ohtralt kärbseid.
Julge agaami rind on rasvane.
Aga magavat lõvi ei tasu äratada.
Ehk saab läheneda vähem otsesel viisil?
Hämmastav, mida kõike väiksena teha saab.
Aga ohtu trotsides...
ei tasu õnnega mängida.
Maa kuivades lähevad karjad edasi.
Mõned ei kurvasta nende lahkumise üle.
Rahu taastub.
Torukoonlane saab taas vabalt ringi joosta.
Kihutades putukaid jahtida...
ilma et miski teda peataks.
Aastaaegade edenedes...
ootavad ees uued raskused.
Elevandi kuivanud jalajälg võibki teekonna lõpuks osutuda.
Aga see väike mardikas on tugev.
Ta jaksab tõsta endast kümme korda suuremat raskust.
Ja nüüd, mil karjad lahkusid, on kera liiga väärtuslik.
Tema suur vaev tasus end ära.
Emane, kes on valmis temaga kõige hinnalisemat vara jagama...
ja ta paariline olema.
Mangustil on ka hea elu.
Vähemalt enamasti.
Üksik mangust võib vabalt kobra ohvriks langeda.
Aga kokku hoides...
on see väike kamp alistamatu.
Ja nüüd on neil uusi liikmeid.
Alles kuuvanused...
aga juba kolme kuu pärast
on nad täisväärtuslikud meeskonnaliikmed.
Isegi maismaa suurima rändega silmitsi seistes
suudavad tillukesed kangelased elus püsida... ja lausa edeneda.
Savann on tõesti legendaarne koht.
Ja tuleb välja,
et mõned suurimad lood siin... on tillukesed.
Tõlkinud Silver Pärnpuu