‫היי, אני במרחק דקה. אתה רואה אותי?‬
‫התמונה לא ברורה. הווידאו קצת מטושטש.‬
‫ועכשיו?‬
‫הנה את. אופנתית מאוד.‬
‫תודה. והחבר שלנו?‬
‫הוא בחור גבוה וקירח במעיל עור.‬
‫הפגישה הסתיימה. הם מתקרבים אלייך. 50 מטר.‬
‫ארבעים וחמישה.‬
‫שלושים וחמישה מטר.‬
‫עשרים מטר.‬
‫עשרה מטר.‬
‫טוב, אני צריכה לנתק.‬
‫היי.‬
‫ משחק תפקידים ‬
‫ברוכים הבאים לניו יורק‬
‫היי, אני אסתדר.‬
‫אימא!‬
‫פיסטוק!‬
‫שוב אכלת כדורי כדורת?‬
‫- כן. - כן, כמה?‬
‫עשרה.‬
‫עשרה?‬
‫- התגעגעת אליי? - כן.‬
‫גם אני התגעגעתי אלייך.‬
‫לאן נעלמו הבנים?‬
‫הלו?‬
‫- היא חזרה! - כן. ובגדול.‬
‫היי.‬
‫מכין מה שאני הכי אוהבת, עוף באננס?‬
‫- אכן. - היי.‬
‫- איך היה בנברסקה? - היה... תודה.‬
‫סתם. ארבעה ימים שבהם לימדתי מנהלים בדרג ביניים‬
‫איך להוסיף אופציות טבעוניות לזיכיונות שלהם,‬
‫ואני מבטיחה לך שזה לא יקרה לעולם‬
‫בפלטסמאות', נברסקה.‬
‫ואז הנהלת התאגיד הוציאה אותנו לשש שעות גיבוש‬
‫במפעל זכוכית ביום האחרון.‬
‫- אתה יודע, זה היה... - כרגיל?‬
‫כן, כרגיל.‬
‫איפה ויי? פחי האשפה עדיין בחוץ.‬
‫כי הם כבדים מדי.‬
‫לא יכול להיות. הקטנה הזאת אכלה את כל כדורי הכדורת.‬
‫שלום, אהובי. התגעגעתי אליך.‬
‫טוב, המתוקים האלה יתבשלו על אש קטנה.‬
‫קדימה, בואי נלך.‬
‫מותק, את...‬
‫רוצה להתרענן?‬
‫- אימא, תראי. - אנחנו משחקים במסעדה מפוארת.‬
‫- מסעדה מפוארת? - אני אהיה הברמן.‬
‫ואני אהיה המלצרית.‬
‫ואתה הכנת עוף באננס.‬
‫יום נישואים שמח.‬
‫שכחת את יום הנישואים. אלוהים אדירים.‬
‫את בטח אכולת אשמה.‬
‫איך את מתמודדת עם זה?‬
‫אני כרגע עסוקה בהכנת הפנקייקים הטובים בעולם.‬
‫זה עבד?‬
‫ממש לא.‬
‫העבודה בבואנוס איירס, הלקוח מרוצה,‬
‫- הכסף נשלח, המשטרה נעלמה כרגיל. - זה שוב ראג'.‬
‫יש לי חדשות טובות ורעות.‬
‫הרעות הן שתמונתך צצה שוב ברשימת המבוקשים של הרשת האפלה.‬
‫הטובות הן שהצלחתי כנראה למחוק אותה בזמן.‬
‫אבל נא להוריד פרופיל.‬
‫כן, הבנתי. אפשר לדבר על זה אחר כך?‬
‫דייב שם, נכון?‬
‫לא אעכב אותך, אבל יש עוד עבודה.‬
‫לא. אין סיכוי. בחייך, הרגע חזרתי.‬
‫חבל. זה הרבה כסף הפעם,‬
‫והם רוצים את הטובה ביותר,‬
‫וזו את, ממש במקרה.‬
‫כן, ראג', אני יודעת,‬
‫אבל דיברנו על זה. בלי נסיעות עד נובמבר.‬
‫בסדר, צאי להפסקה. אין בעיה.‬
‫אבל "סוברן" עדיין מציעה פרס גדול על ראשך‬
‫לכל מי שימצא אותך, כן?‬
‫אם לא תעבדי,‬
‫אין לי כסף לשמור על ביטחונך.‬
‫זה לא זול.‬
‫אפשר להתקשר אליך מחר?‬
‫הפנקייקים נשרפים כאן.‬
‫לא מפתיע. אל תגידי שלא הזהרתי אותך מאש חיה.‬
‫מצחיק. נדבר מחר.‬
‫רק תיזהרי. אני מנסה...‬
‫- את בסדר? - כן, עבודה.‬
‫מבחינתם, הם היו רוצים שאנהל את כל המערב התיכון.‬
‫את טובה מדי בעבודה.‬
‫זה מה שהם אומרים.‬
‫מי רוצה פנקייקים?‬
‫- אני! - בסדר.‬
‫בבקשה.‬
‫ו...‬
‫- בבקשה, מותק. - בבקשה, חמודה.‬
‫לא רציתי את הארנב. רציתי את הפנקייק המשעמם.‬
‫- בסדר. בבקשה. - לא.‬
‫הבעיה נפתרה!‬
‫- כל הכבוד. - על לא דבר.‬
‫- אני אקח את זה. - היי!‬
‫- ביי. - ביי!‬
‫אכין לך עוד אחד.‬
‫כמו שאמרתי, מר פלאף ונסיכת הקופים לא יכולים להיות יחד‬
‫כי הם לא מסתדרים.‬
‫טוב, למה מר פלאף ונסיכת הקופים רבו?‬
‫כי הוא מקנא.‬
‫מקנא במי? בג'וני הג'קלופ?‬
‫מקנא במלכת הפנטום.‬
‫במלכת הפנטום. בסדר.‬
‫טוב, מתוקה, חכי עם זה, טוב?‬
‫ראג': הטיפ שלי, תקני לדייב מתנת יום נישואים הורסת!‬
‫7 טיפים לשיפור הנישואים‬
‫אני לא יודע, משהו לא בסדר.‬
‫טרינה, היא... היא מרוחקת ממני מאוד.‬
‫עכשיו היא בחתונה של אחותה, והיא לא שלחה לי אף הודעה?‬
‫היא בחתונה של אחותה ואתה לא שם?‬
‫כן, למה? זה גרוע?‬
‫זה לא נהדר, קוו.‬
‫רואה? בגלל זה אני צריך את נקודת המבט שלך.‬
‫כי אתה יודע.‬
‫אתה ואמה נשואים כבר, כמה, 20 שנה?‬
‫שבע.‬
‫אתם ממש... הזוג המושלם.‬
‫כן.‬
‫לא, זה עדיין לא בסדר.‬
‫ידעתי שהיה לך שבוע מתיש.‬
‫היה לי שבוע מתיש וחשבתי שנעשה משהו בסוף השבוע.‬
‫טוב, הכנת את המנה האהובה עליי.‬
‫הילדים שיחקו במסעדה. אני פישלתי!‬
‫היה לך שבוע מתיש.‬
‫שכחתי את יום הנישואים שלנו.‬
‫אני הכי גרועה שיש.‬
‫מה זה?‬
‫- מה? - זה.‬
‫- כן. - זה?‬
‫כן!‬
‫זו אולי... אולי זו טעות.‬
‫דייב!‬
‫קנית לי לבנים זנותיים?‬
‫בואי נראה מה תחשבי.‬
‫כן קנית. וזו תחפושת?‬
‫אחות סקסית?‬
‫אחות בכירה סקסית.‬
‫הבנתי. לא, כמובן.‬
‫מוגזם מדי?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫פשוט חשבתי שאולי יהיה...‬
‫נחמד להוסיף קצת פלפל.‬
‫זה מה שאתה רוצה? להוסיף פלפל?‬
‫או שאתה רוצה שאהיה מישהי אחרת?‬
‫ללילה אחד.‬
‫תראי...‬
‫למה לא?‬
‫אולי גם אני אהיה קצת אחר.‬
‫- זה צריך להיות הדדי, אז כן. - בטח.‬
‫אוכל להיות רופא. יתאים לאחות.‬
‫אני צריך סטתוסקופ.‬
‫כן, אבל אני...‬
‫בוא נלך על זה באמת.‬
‫מחר בלילה, בעיר.‬
‫מחר בלילה? לא נספיק להשיג בייביסיטר.‬
‫אחותך חייבת לנו על חג המולד.‬
‫היא באמת חייבת לנו על זה.‬
‫טוב, על מה חשבת? נראה הצגה?‬
‫לא, לא נראה הצגה, דייב.‬
‫אנחנו הולכים למלון.‬
‫- אנחנו הולכים למלון? - למלון יוקרתי.‬
‫אנחנו ניפגש במקרה בבר המלון.‬
‫אני לא אהיה אני.‬
‫אתה לא תהיה אתה.‬
‫סתם שני זרים שנפגשים בבר.‬
‫אימא! אני צריכה כוס מים!‬
‫מחר בלילה.‬
‫- מחר בלילה. - מחר בלילה.‬
‫אני אשמור את זה.‬
‫תחזור לכאן, אני אתפוס אותך!‬
‫לא נכון!‬
‫ילדים, לא כל כך מהר.‬
‫אלוהים.‬
‫זה נהדר לדעתי. באמת. זה מגיע לכם.‬
‫כן. פשוט... את יודעת...‬
‫- זה מגיע לנו, נכון? - לחלוטין.‬
‫שניכם עובדים בלי הפסקה.‬
‫הילדים מדהימים.‬
‫אתם לא יוצאים לבלות אף פעם,‬
‫וארוחה בחצר האחורית היא לא יום נישואים מספק.‬
‫טוב.‬
‫תראי לי את הנעליים.‬
‫את חייבת לראות את הפאה.‬
‫רויאל גראנד‬
‫ערב טוב, גברתי.‬
‫סליחה.‬
‫וודקה מרטיני.‬
‫- כן. - תודה.‬
‫קדימה!‬
‫אמה נתקעתי במנהרה, אגיע בקרוב, נשיקות‬
‫לא נשלח‬
‫באמת?‬
‫גברתי, האדון הזמין אותך למשקה.‬
‫לא תאמיני איזה ערב עובר עליי.‬
‫באמת?‬
‫בערב כזה, אם לא אמצא כיסא ריק‬
‫ליד אישה יפה בבר מצויד כהלכה,‬
‫אולי אתחיל לפקפק במזל שלי, אבל...‬
‫הנה אני כאן.‬
‫אז זה לא ערב גרוע כל כך.‬
‫בוב. קיטרמן.‬
‫אליס. אוברבי.‬
‫נפלא.‬
‫טוב...‬
‫אליס אוברבי.‬
‫את כאן לבד, אם אפשר לשאול?‬
‫כך נראה, בוב.‬
‫תראו, תראו...‬
‫- הרחק מהבית? - זה מלון, בוב.‬
‫צודקת, אבל אנשים באים למלונות מכל מיני סיבות.‬
‫זה נכון.‬
‫סלחי לי, אני מוכרח לשאול. את דוגמנית?‬
‫הבעתך מאותתת לי שהגזמתי,‬
‫אבל אני מבטיח לך שזה לא משפט חיזור.‬
‫את יפה מאוד, ואת מוכרת לי.‬
‫תודה לך. אני בתחום הפיננסים.‬
‫לכן חשתי חיבור עמוק אלייך‬
‫כשראיתי אותך משם,‬
‫כאילו אני מכיר אותך כבר זמן רב.‬
‫גם אתה עובד בפיננסים, בוב?‬
‫אל תדאגי, לא אחפור לך על עבודה.‬
‫אני מקפיד להפריד בין חיי היום לחיי לילה.‬
‫ולהפך.‬
‫אבל יש לי שאלה אחת אלייך.‬
‫בסדר, בוב. שאלה אחת.‬
‫את אוהבת את מה שאת עושה?‬
‫לפרקים.‬
‫"לפרקים", היא אומרת.‬
‫היא הורגת אותי, זאתי.‬
‫אליס אוברבי אוהבת את מה שהיא עושה לפרקים.‬
‫אשתה לחיי זה.‬
‫טוב, בסדר, הנה לך, התעלומה נפתרה.‬
‫אבל את באמת מוכרת לי.‬
‫ואני לא מתכוון לזה כמשפט חיזור כלשהו‬
‫או כתחבולה כלשהי.‬
‫כנראה יש לי פרצוף כזה.‬
‫יש אנשים עם פרצוף כזה.‬
‫הם נראים כמו חברה לשעבר.‬
‫ולאחרים יש פרצוף בלתי נשכח.‬
‫הפרצוף שלך, אליס...‬
‫מה תרצה?‬
‫- קוקטייל אולד פאשנד. - מייד.‬
‫תודה.‬
‫יש נשים צעירות שנשבות בקסמם של גברים מבוגרים מהן בהרבה,‬
‫אבל אני מנחש שאת לא אישה כזאת.‬
‫בייחוד כשאת עושה עיניים לבחור בקצה הבר.‬
‫הוא נראה כמו ברוקר בתחילת דרכו שיצא לבלות.‬
‫בכנות, מגיע לך יותר מזה.‬
‫אולי אני לא פנויה, בוב.‬
‫הבנתי.‬
‫רק משחררת קיטור בסוף יום ארוך של נסיעת עסקים‬
‫ורוצה להרהר לך בשקט לבדך.‬
‫- מנסה. - טוב, אליס,‬
‫אספק לך את ההזדמנות הזאת‬
‫כי אני צריך ללכת לכמה רגעים.‬
‫אבל...‬
‫- אל תלכי לשום מקום. - אני לא מבטיחה כלום, בוב.‬
‫אנחנו מכירים?‬
‫לא נראה לי.‬
‫אני ג'ק.‬
‫ג'ק. אליס אוברבי.‬
‫ג'ק דוסון.‬
‫ג'ק דוסון. נעים מאוד.‬
‫ג'ק דוסון.‬
‫ליאו? "טיטניק", באמת?‬
‫תרצי שאזמין אותך למשקה?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫כלומר, אם לידיד שלך לא אכפת.‬
‫הוא לא ידיד, הרגע הכרנו.‬
‫מה תשתי, אליס?‬
‫וודקה מרטיני.‬
‫בסדר. תסלחי לי.‬
‫אני אזמין וודקה מרטיני לגברת,‬
‫ותרשמי את זה על החדר, אם זה בסדר.‬
‫בטח, אני רק צריכה שם ומספר חדר.‬
‫השם הוא ג'ק...‬
‫דוסון,‬
‫- ומספר ה... - תרשמי אותו על שלי, צ'אז.‬
‫אם זה בסדר מצידך, ג'ק.‬
‫- לא, זה בסדר. - בבקשה,‬
‫קיבלתי חדשות טובות בעבודה ואני רוצה לחגוג.‬
‫עוד ויסקי-סודה בשבילי, ועוד אולד פאשנד, ג'ק?‬
‫בטח. תודה.‬
‫- ג'ק, בוב. בוב, ג'ק. - נעים מאוד.‬
‫- יופי של חליפה. - תודה.‬
‫אתה מתארח במלון?‬
‫כן.‬
‫באתי לעיר לרגל עסקים.‬
‫הגברת ואני הסכמנו בינינו לא לדבר על עבודה,‬
‫אז אשאל מה אתה עושה ונעזוב את הנושא.‬
‫כן, בבקשה, ספר לנו. ספר לנו, ג'ק, במה אתה עוסק?‬
‫אני צלם.‬
‫אומנותי או מסחרי?‬
‫לעיתונות, בעיקר. בעבר צילמתי אזורי מלחמה,‬
‫אבל עכשיו אני מצלם בעיקר טבע, מקומות אקזוטיים.‬
‫דברים כאלה.‬
‫כמה נפלא. נכון?‬
‫כן, נפלא.‬
‫אני בתחום הפיננסים כמו הגברת.‬
‫אז מבחינת שני כרישים כמונו... וואו, ג'ק, צילום.‬
‫אולי המשקאות האלה לא יספיקו.‬
‫אולי...‬
‫נחסל צ'ייסר.‬
‫- אני לא... - לא זוכר מתי שתיתי צ'ייסר בפעם האחרונה.‬
‫צ'אז, הצעירים הפרועים האלה רוצים כמה צ'ייסרים.‬
‫מהמסקל החביב שהראית לי אתמול בערב.‬
‫בתחום שלנו, חדשות טובות הן כל כך נדירות.‬
‫אני שמח שתוכלו לארח לי לחברה בחגיגות שלי.‬
‫ברכותיי, בוב, על החדשות הטובות ההן שקיבלת.‬
‫אני לא מתכוון להצטנע, כמובן,‬
‫אבל במקרה, נפל לחיקי חוזה שמן למדי,‬
‫אז אני כמובן בעננים.‬
‫אני בטוח שתשמחי לשמוע את הפרטים.‬
‫לא שמעתי בדיוק‬
‫באיזה ענף פיננסי את עוסקת, נכון?‬
‫מיזוגים ורכישות.‬
‫אז כן, אני בטוח שדווקא יש לנו הרבה במשותף.‬
‫את לא עובדת בניו יורק?‬
‫לא, באתי רק לפגישות.‬
‫חשבתי שיש לנו עמיתים אירופיים משותפים.‬
‫מארה"ב בלבד. סיימנו לדבר על עסקים?‬
‫נכון. קבענו כללים רק כדי להפר אותם.‬
‫בוב השובב. איזה יופי.‬
‫לחיים.‬
‫כן.‬
‫הייתי צריך להזהיר אותך. זה משקה חזק.‬
‫כן, לכן אני לא מחסלת צ'ייסרים.‬
‫סליחה, אפשר לקבל מים, בבקשה?‬
‫בחורה פיקחית כהוגן.‬
‫- שלא יהיה לך ספק, ג'ק. - אין לי ספק.‬
‫אישה מהסוג שגברים רבים מחפשים.‬
‫שרבים היו הורגים בשבילה.‬
‫נפל מזל בחלקנו לארח לה לחברה,‬
‫גם אם לרגע קט. יודעים מה? ארים לכבודה כוסית.‬
‫לחיי... אליס, נכון?‬
‫למיטב זיכרוני, בוב.‬
‫לחיי אליס אוברבי‬
‫ולחיי כל הקורבנות שנשבו בקסמה הרב ומזלם לא שפר עליהם.‬
‫- עוד אחד. - סיימנו פה.‬
‫בוב. שמחתי להכיר אותך.‬
‫אני מבין.‬
‫נראה שאני מקלקל לבחור הצעיר. חס וחלילה.‬
‫לא רציתי לפגוע.‬
‫לא, מובן שלא. לו הייתי צעיר ב-20 שנה,‬
‫ייתכן שהייתי נפגע.‬
‫- בוב. - הבנתי את הרמז, אז אני אלך.‬
‫וג'ק... בהצלחה.‬
‫ואליס. אליס היקרה.‬
‫מספר הסוויטה הוא 511,‬
‫אם יתחשק לך עוד משקה לאחר כיבוי האורות.‬
‫ובנימה זו...‬
‫פאו.‬
‫אני לא מאמין שאנחנו לבד סוף סוף.‬
‫באמת קשה להאמין, נכון?‬
‫שנמשיך להכיר זה את זה, ג'ק?‬
‫אני אשמח, אליס. מאוד.‬
‫עוד צ'ייסרים?‬
‫למען האמת, אני מחפש פה מקום ל...‬
‫תערוכת יחיד חדשה שאני מתכנן לאביב.‬
‫תערוכת יחיד? מגניב.‬
‫כן, בטח. לכל התמונות שצילמתי בביירות‬
‫ובאיי טרקס וקייקוס.‬
‫גם בטרקס וגם בקייקוס?‬
‫- בשניהם. - זה החדר שלך, מר דוסון?‬
‫- כן. הגענו. - בסדר.‬
‫- הגענו. - קדימה, בוא.‬
‫תצטרף אליי לחדר.‬
‫רוצה שאני...‬
‫אשמיע מוזיקה?‬
‫- כן. - כן?‬
‫- בסדר. - כן.‬
‫זה טוב.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה. לחיים.‬
‫- שתה. - בסדר.‬
‫טוב, אולי גם אתה...‬
‫תחלוץ נעליים‬
‫ותפגוש אותי על המיטה.‬
‫שיהיה לך נוח. אני כבר חוזרת.‬
‫אעשה את זה.‬
‫הלכתי להביא אספירין נשיקות, כבר חוזרת‬
‫אפשר?‬
‫ילדה חכמה.‬
‫כמה זמן את כבר אליס אוברבי?‬
‫או אולי רק הלילה?‬
‫כן, קשה לעקוב, בוב, אתה יודע איך זה הולך.‬
‫- אז מי אתה? - נפש תאומה.‬
‫השפוט שהיה שם, הוא יעד?‬
‫אם אנחנו נפשות תאומות,‬
‫אתה בטח מבין למה לא אוכל להרחיב בנושא.‬
‫הגיוני. לעומתך, אני ספר פתוח.‬
‫שמעת על הדיפלומט מפנמה‬
‫שמשו הבוקר מהאיסט ריבר?‬
‫פספסתי, כנראה.‬
‫יותר כאב ראש משהיה אמור להיות.‬
‫הרס את החולצה האהובה עליי.‬
‫אז תתארי לעצמך כמה שמחתי‬
‫כשראיתי בצד השני של הבר אישה עם פרצוף מוכר.‬
‫גברתי, האדון הזמין אותך למשקה.‬
‫ועל הפרצוף המוכר יש פרס גדול מאוד.‬
‫היא הורגת אותי.‬
‫אבל הייתי מוכרח לוודא.‬
‫לכן לקחתי צעד אחורה כדי לבחון בקפידה יתרה‬
‫את התמונה שלך בגיליון המבוקשים.‬
‫ואכן, הנה היא.‬
‫אנה פלר האחת והיחידה.‬
‫תירגעי.‬
‫"סוברן" לא רוצה שתמותי, וזה,‬
‫למען האמת, מתמיה ביותר.‬
‫רוצחת שכירה עורקת מסינדיקט הרצח להשכרה המוביל בעולם‬
‫ויורדת למחתרת, ואני לא אמור להרוג אותה?‬
‫לגוון קארבר יש כנראה פינה חמה בלב בשבילך.‬
‫אפשר לגשת לעניין, בוב?‬
‫טוב, אולי.‬
‫עמיתים כמונו יכולים למצוא איזשהו הסדר.‬
‫איזה מין הסדר?‬
‫עמלה של 60 אחוז על כל עבודה בעתיד,‬
‫ושנינו נשמור על קו פתוח, רק בינינו.‬
‫אני יכול להתקשר עכשיו לחברינו המשותפים ב"סוברן",‬
‫לשלוח הודעה אחת, ולמוטט את כל עולמך.‬
‫ולרפד יפה את חשבון הבנק שלי.‬
‫אז אתה לא עובד אצל "סוברן".‬
‫אני עובד אצל המרבה במחיר, מאז ומתמיד.‬
‫עשרים.‬
‫חמישים.‬
‫עשרים וחמש.‬
‫אל תמעיטי בערכי.‬
‫ובמה שאני מסוגל לעשות.‬
‫"סוברן" אולי רוצה אותך בחיים,‬
‫אבל "בחיים" זה מונח די רחב.‬
‫לא תרצה כלום?‬
‫ציאניד עם קרח? נראה לי שאוותר.‬
‫בסדר, כרצונך.‬
‫יופי. נו, מה דעתך?‬
‫את חושבת שאנחנו מתקרבים לסגירת עסקה?‬
‫ארבעים.‬
‫תבין, אני לא חושבת שיש לי 40 אחוז לתת לך.‬
‫אני כבר נותנת 30 אחוז לבחור‬
‫שאמור להרחיק ממני אנשים כמוך, אז...‬
‫זה לא בתקציב. אתה מוזמן להתקשר.‬
‫אבל לדעתי לא תעשה את זה.‬
‫מדוע לא? מטוב ליבי?‬
‫לא.‬
‫כי הרעלתי אותך עוד כשהיינו בבר.‬
‫אתה צריך לדעת שלא אצא מהבית בלי שלושה דברים.‬
‫הטלפון שלי.‬
‫הפודרייה שלי.‬
‫ומשהו קצת יותר...‬
‫קטלני.‬
‫כן, הייתי צריך להזהיר אותך. זה משקה חזק.‬
‫כן. לכן אני לא מחסלת צ'ייסרים.‬
‫סליחה, אפשר לקבל מים, בבקשה?‬
‫לחיי אליס אוברבי,‬
‫ולחיי כל הקורבנות שנשבו בקסמה הרב ומזלם לא שפר עליהם.‬
‫אתה אמור להתחיל להרגיש את זה פחות או יותר...‬
‫עכשיו.‬
‫בוב...‬
‫ידידי, צ'ייסר זה אף פעם לא רעיון טוב, לא.‬
‫הסטת את מבטך מהכוס שלך.‬
‫באתי לכאן רק כדי לוודא שלא תתקשר לחברינו ב"סוברן"‬
‫לפני שתאבד את קולך.‬
‫ואת ראייתך.‬
‫ואת כל השאר.‬
‫בוב...‬
‫צר לי. היית פה בזמן הלא נכון.‬
‫אני צריכה להגן על משפחתי. אתה בטח מבין.‬
‫לעזאזל.‬
‫דייב‬
‫היי, מותק.‬
‫היי, איפה את?‬
‫לא ראית את הפתק? הלכתי להביא אספירין, תכף אשוב.‬
‫- התעוררתי ונעלמת. - אני מצטערת.‬
‫זה יהיה מהיר.‬
‫- תביאי גם לי? - כן, אין בעיה.‬
‫טוב, נתראה בקרוב.‬
‫נהדר.‬
‫היי.‬
‫אני לא מאמין שנרדמתי.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תצטער.‬
‫אני ער עכשיו.‬
‫מה שלום הראש שלך?‬
‫יותר טוב עכשיו.‬
‫הריקוד הראשון שלנו.‬
‫זה חייב להיות סימן.‬
‫חייב להיות.‬
‫טוב, זוג יונים, תיהנו מהחמרמורת.‬
‫תודה. אוהבים אותך.‬
‫אוהבת אתכם.‬
‫מולי אמרה שקוקו התגעגע אלינו ורצה לראות אותנו.‬
‫לדעתי זה כי אין לו מספיק חברים כלבים.‬
‫אז אם נאמץ כלב,‬
‫קוקו לא יהיה בודד יותר,‬
‫והכלב שלנו יוכל לשחק עם קוקו כל הזמן.‬
‫אימא אלרגית, מתוקה. דיברנו על זה.‬
‫כן, בלי כלבים.‬
‫יש כלבים חסרי פרווה, אתם יודעים.‬
‫- אפשר לאמץ אחד. - לא.‬
‫ובלי מסכים סביב השולחן, זוכר?‬
‫ראג', תתקשר דחוף‬
‫למה לאימא מותר להסתכל בטלפון?‬
‫אימא שובבה.‬
‫היי.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, סליחה.‬
‫זה ראג'. הוא מתחרפן.‬
‫הם שוקלים לבטל את כל האסטרטגיה של החוף המזרחי, אז...‬
‫אני לא יודעת, ועכשיו הוא מתקשר אליי.‬
‫- מותק, אני מצטערת. - תפסיק!‬
‫- היי. - אבא אמר די.‬
‫אסור לך להתקשר או לשלוח הודעות. רק לי מותר. זה ההסכם.‬
‫ראג', נחשפתי.‬
‫מה קרה?‬
‫ראית מה שלחתי לך?‬
‫אלוהים, איזה בלגן.‬
‫אמרתי לך להוריד פרופיל.‬
‫אותרתי. הייתי חייבת לטפל בזה.‬
‫זה התפרסם בחדשות.‬
‫את בוודאות על הרדאר של קארבר עכשיו.‬
‫אני באה אליך. מחר.‬
‫לא. אם "סוברן" עלו עלייך,‬
‫הכי לא כדאי לך להיות בנמל תעופה כרגע.‬
‫היי, מה קורה?‬
‫אחי, "רויאל גראנד", נכון?‬
‫מה?‬
‫המלון שהתארחתם בו. זה היה "רויאל גראנד"?‬
‫כן, למה?‬
‫אני שולחת לך קישור עכשיו.‬
‫התנקשות אכזרית ב"רויאל גראנד"‬
‫אחי, אתם ממש יודעים לבחור מלון.‬
‫אמה!‬
‫"לפי מקורות משטרתיים, הרצח התרחש‬
‫"אתמול בלילה, בין חצות לבין השעה 3:00.‬
‫"צוות המלון גילה את הגופה לאחר שמר קיטרמן‬
‫"פספס את שעת עזיבת החדר הבוקר.‬
‫"החקירה לא העלתה חשודים עדיין,‬
‫"אבל המשטרה מנסה לזהות גבר ואישה‬
‫"שנצפו מנהלים שיחה עם הקורבן‬
‫"בבר המלון באותו ערב."‬
‫אלה אנחנו.‬
‫אלה... אלה אנחנו.‬
‫"המשטרה הדגישה שהחקירה בחיתוליה,‬
‫"אבל אישרה שהזוג מהבר‬
‫"מבוקשים לחקירה בנושא."‬
‫אלה אנחנו ב-100 אחוז.‬
‫אנחנו הגבר והאישה מבר המלון.‬
‫אנחנו מבוקשים לחקירה.‬
‫אתה בטוח שאין שם תמונות?‬
‫- לא, שום דבר. - טוב.‬
‫אנחנו חייבים להתקשר, נכון?‬
‫יש מספר בכלל? איך אפשר להתקשר אליהם?‬
‫יש מספר. שאתקשר?‬
‫- מה נגיד להם? - על מה?‬
‫על כך שנרשמנו בשמות אחרים.‬
‫נכון.‬
‫- השמות הבדויים! - הייתי בפאה, דייב.‬
‫לעזאזל.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אולי לא היינו היחידים שהוא דיבר איתם בבר.‬
‫שתינו איתו צ'ייסרים.‬
‫שתינו צ'ייסרים.‬
‫לעזאזל! למה שתינו צ'ייסרים?‬
‫טוב. נחכה.‬
‫נחכה. בסדר? אנחנו הרי לא יודעים שום דבר.‬
‫נכון? נראה...‬
‫אולי מישהו יפנה אליהם.‬
‫אולי הם יתפסו את מי שעשה את זה.‬
‫נחכה ונראה.‬
‫כן, נחכה ונראה.‬
‫זה טוב. הם לא יודעים מי אנחנו בכלל.‬
‫- קיטרמן שילם בבר, אז... - נכון.‬
‫- נכון. נחכה. - כן.‬
‫נשמע טוב, כן.‬
‫אנחנו משוגעים?‬
‫זה פשוט לא נראה טוב. כלומר, השמות, הפאה, הצ'ייסרים.‬
‫נכון, זה לא נראה טוב.‬
‫- היי... - אלוהים.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫כן. לא, הכול קורה בבת אחת,‬
‫והכול נופל עליי בו זמנית.‬
‫דיברתי עם ראג', הם צריכים שאבוא לבויסי מחר‬
‫במקום בחודש הבא,‬
‫אז אני מנסה למצוא טיסה למחר בבוקר.‬
‫- אבל רק חזרת. - אני יודעת. זו פגישה אחת.‬
‫אחזור ביום שני,‬
‫ואם התיק לא ייפתר עד אז, נתקשר אליהם.‬
‫טוב, כן, זה טוב.‬
‫כן. נתקשר אז.‬
‫בויסי?‬
‫- אי אפשר להיפגש בזום? - לא.‬
‫רק פנים אל פנים. אני מצטערת. אחזור מהר.‬
‫טוב, בסדר. אנחנו נהיה בסדר.‬
‫נהיה בסדר.‬
‫- המכונית כאן. - טוב.‬
‫היי, תהיה נחמד לאבא, בסדר?‬
‫- בטח, אימא. - אתגעגע אליך.‬
‫מתוקה שלי. היי.‬
‫מתי את חוזרת הביתה?‬
‫לא תשימי לב שהלכתי.‬
‫אני כבר שמה לב שאת הולכת.‬
‫בסדר.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫- גם אני אוהבת אותך. - אני יודעת.‬
‫אלוהים. טוב, חומד, אני צריכה ללכת.‬
‫בסדר. אל תשכח שמחר צריך לתת לוואייט את הוויטמין השני,‬
‫וזמן האיסוף החדש של קרוליין הוא...‬
‫בשעה 16:00 ולא 17:00.‬
‫- אוהבת אותך. - גם אני אוהב אותך.‬
‫אתקשר ברגע שאוכל.‬
‫טיסה בטוחה.‬
‫בסדר. אאסוף אותך מנמל התעופה.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫אוהבת אותך.‬
‫אוהב אותך.‬
‫איזה טרמינל?‬
‫בין-לאומי.‬
‫כתבות מניו יורק רצח ב"רויאל גראנד"‬
‫אבל אם נשיג שטח תצוגה לחידושים אקולוגיים בכנס סאות'-ביי-סאות'ווסט...‬
‫זה עשוי לשנות את כללי המשחק.‬
‫ועכשיו נעבור לדייב.‬
‫דייב.‬
‫כן, זה מרגש מאוד.‬
‫כמו שקווין אמר...‬
‫אמה‬
‫היי, זאת אמה. תשאירו הודעה.‬
‫היא אמרה שלא מצאה את בקבוק המים הוורוד מהתיק הכחול.‬
‫מולי, אני בטוח שהיא תשרוד.‬
‫אני לא יכול לדבר על בקבוקים ורודים כרגע, אני בנמל התעופה.‬
‫רק אמרתי מה שהיא אמרה לי.‬
‫אתקשר ברגע שאאסוף את אמה, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫היי, זאת אמה. תשאירו הודעה.‬
‫אני צריך שתבדקי שוב. זאת אמה בראקט.‬
‫הטיסה מבויסי. טיסה 702 מבויסי.‬
‫היי, זאת אמה. תשאירו הודעה.‬
‫יש לי "אמי וו". זאת אמי וו?‬
‫לא, היא לא...‬
‫זאת אמה. תשאירו הודעה.‬
‫אולי זה האיות. אמה ב-ר-א...‬
‫אדוני, כבר חיפשתי.‬
‫- ואין לי מה לעשות בקשר לזה. - ...ק-ט.‬
‫דייב בראקט?‬
‫הבלש טובי ברמן. מחלק הרצח של משטרת ניו יורק.‬
‫זו שותפתי, הבלשית קארן שאה.‬
‫יש לך כמה דקות?‬
‫אני יודע. תכננו להתקשר כשהיא תחזור.‬
‫ואשתך לא חזרה?‬
‫נכון, אז אתם צריכים להתקשר למשטרת בויסי, נכון?‬
‫אנחנו בהחלט נעשה את זה ברגע שנסיים כאן.‬
‫מאשימים אותי במשהו?‬
‫אתה מרגיש שמאשימים אותך במשהו?‬
‫אני מרגיש ש... אולי אני צריך...‬
‫אולי אני צריך עורך דין?‬
‫יש לך עורך דין, דייב?‬
‫יש לי בחור שטיפל לנו בניירת כשקנינו בית.‬
‫אתה רוצה להתקשר לבחור?‬
‫שטיפל בניירת של הבית?‬
‫לסוכן הנדל"ן שלך?‬
‫או שנתקשר למישהו בשבילך?‬
‫אני לא מנסה להקשות.‬
‫אני לא חושב שאתה מקשה.‬
‫אני חושב שאתה אולי לחוץ.‬
‫לא, אני לא לחוץ.‬
‫זה נורמלי להיות לחוץ.‬
‫אנחנו רק מחפשים מידע.‬
‫בטח.‬
‫רוצה לחכות לעורך הדין?‬
‫או להמשיך לדבר על הלילה ההוא ב"רויאל גראנד"?‬
‫טוב, אז... זה היה יום הנישואים שלנו, ביום חמישי.‬
‫איך אתה ואשתך הכרתם את מר קיטרמן?‬
‫לא הכרנו אותו.‬
‫איחרתי לפגישה איתה בבר.‬
‫נראה שהוא התחיל איתה,‬
‫וכשאני... תשמעו...‬
‫אני חושב שהוא שתה כמה משקאות.‬
‫נרשמת למלון בשם בדוי באותו לילה, מר בראקט?‬
‫סליחה, מה?‬
‫הזמנת את החדר במלון בשם בדוי.‬
‫אני...‬
‫טוב, תראו. זה נראה רע, אני יודע.‬
‫בכנות, זה קצת מביך.‬
‫אשתי ואני, אנחנו...‬
‫שיחקנו משחק, כמו... קצת כמו...‬
‫כמו משחק תפקידים.‬
‫ממש כמו משחק, אתם יודעים, או מה שזה לא יהיה.‬
‫כדי להוסיף ריגוש או מה שזה לא יהיה, אנחנו...‬
‫השתמשנו בשמות אחרים.‬
‫ו...‬
‫רק רצינו להוסיף קצת פלפל, אתם יודעים. אתה יודע.‬
‫אתה ואשתך מרבים לשחק במשחקי תפקידים, מר בראקט?‬
‫לא.‬
‫זאת הייתה הפעם הראשונה.‬
‫מר בראקט, זאת הסוכנת קארבר מכוח המשימה הבין-לאומי.‬
‫היא תצטרף אלינו, אם זה בסדר.‬
‫היא חברה בכוח משימה שעוזר לנו בחקירה הזו.‬
‫נעים להכיר, מר בראקט.‬
‫תמשיכו, בבקשה.‬
‫מר בראקט, כמה זמן אתה ואשתך נשואים?‬
‫שבע שנים, חגגנו ביום חמישי האחרון.‬
‫- ויש לכם שני ילדים? - כן.‬
‫ואייט בן עשר, קרוליין בת שש.‬
‫ואייט הוא הבן שלי מנישואים קודמים. אמה היא אימא שלו כבר הרבה זמן.‬
‫אני מצטער, במה מדובר בדיוק?‬
‫תעודת מגורים‬
‫האישה הזו היא אשתך, מר בראקט?‬
‫לא.‬
‫שמה אמה רייברן.‬
‫זה השם של אמה.‬
‫- לפני הנישואים. - לא.‬
‫האישה פה היא אמה ג'יין רייברן.‬
‫בת 33, גובה 1.70 מ'. עיני שקד.‬
‫מספר זהות 174-63-1503.‬
‫מה את מנסה לומר?‬
‫מר בראקט, אמה רייברן מתה לפני שמונה שנים.‬
‫פגשת את אשתך לפני שמונה שנים בערך, נכון?‬
‫דייב?‬
‫אראה לך כמה תמונות משלי, אם זה בסדר.‬
‫זו מנמל התעופה של בואנוס איירס, ארגנטינה, מיום רביעי שעבר.‬
‫ארבע שעות לפני שהתמונה הזו צולמה,‬
‫מנהיג של איגוד מקומי נרצח.‬
‫אישה שתיאורה תואם לאישה זו נראתה כשעזבה את זירת הרצח.‬
‫כן, אבל היא הייתה בנברסקה.‬
‫אז...‬
‫האיש מהמלון, רוברט קיטרמן...‬
‫אנחנו סבורים שזה שם בדוי שבו השתמש האיש הזה, דרק וורלי.‬
‫רוצח שכיר האחראי ליותר מ-30 מקרי רצח ברחבי העולם.‬
‫זה ראג'נדרה בקשי.‬
‫זה המנהל של אשתי, ראג'.‬
‫הוא סוחר בשוק השחור שפועל ברשת האפלה.‬
‫הוא נולד בצ'נאי, גדל בבריטניה ועושה את עסקיו בברלין.‬
‫הוא משמש כמפעיל שלה.‬
‫המפעיל שלה.‬
‫זה יהיה לא קל, מר בראקט.‬
‫אבל...‬
‫שמה האמיתי של אשתך הוא אנה פלר.‬
‫היא מבוקשת על רציחות בהזמנה שבוצעו בכמה יבשות.‬
‫עזור לנו למצוא אותה, בבקשה.‬
‫מצטער.‬
‫אני מצטער.‬
‫בחייך.‬
‫מה?‬
‫ציוד לחג המולד‬
‫קנדה‬
‫רחינה קמפיו ספרד‬
‫מה?‬
‫הסוכנת קארבר.‬
‫מר בראקט. טוב שתפסנו אותך בבית.‬
‫זו עמיתתי מהסוכנות, הסוכנת ג'י.‬
‫היי, אני דייב.‬
‫אפשר בבקשה לדבר איתך רגע?‬
‫במה אוכל לעזור לכן?‬
‫טוב...‬
‫אולי יהיה קצת מוזר לדבר על זה כאן.‬
‫הנה היא.‬
‫- יש לך משפחה מקסימה. - תודה.‬
‫ואייט ו...‬
‫קרוליין.‬
‫אכפת לך אם ניקח את זה?‬
‫נחזיר לך.‬
‫דרכון‬
‫סריקת מסמך‬
‫סידורובה יסמין‬
‫תודה.‬
‫את נראית נורא.‬
‫כן, טוב, זו הייתה טיסה ארוכה מאוד.‬
‫שלוש טיסות, למען האמת.‬
‫חבל שבאת לפה. זה מסוכן.‬
‫טוב, אז תיסע כבר.‬
‫איך אוכל לעזור לך, סוכנת?‬
‫השאלה האמיתית היא איך נוכל לעזור לך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אתה בטח חושש לביטחונה של משפחתך,‬
‫ואני חושבת‬
‫שגם רגשותיך כלפי אשתך‬
‫הם בטח מסובכים עכשיו, בלשון המעטה.‬
‫אבל אני רוצה שתדע שאעשה כל שביכולתי כדי להחזיר אותה הביתה.‬
‫תודה.‬
‫פישלתי בניו יורק, אני יודעת.‬
‫גם הטובים ביותר טועים.‬
‫אבל למה רדפו אחריי בכלל?‬
‫לא, זה דווקא לא קורה לטובים ביותר.‬
‫לא אוכל להגן עלייך אם תרצחי סוכנים של "סוברן".‬
‫הוא לא היה של "סוברן", אלא עבד איתם.‬
‫למה רדפו אחריי?‬
‫תמיד רודפים אחרייך, לא הבנת את זה?‬
‫היא לעולם לא תשחרר.‬
‫אמה מהווה איום.‬
‫איום מסוכן.‬
‫היא כנראה הכי מסוכנת לעצמה.‬
‫דייב.‬
‫אני מבינה שאתה נאמן לאשתך,‬
‫אבל זה חיוני מאוד,‬
‫כרגע,‬
‫שתיתן לי לחפש בביתך ראיות שיסייעו לנו לאתר אותה.‬
‫סליחה שאני שואל, אבל...‬
‫את לא צריכה...‬
‫את לא צריכה צו בשביל זה?‬
‫בטוח שאתה לא רוצה להסגיר אותי בשביל הפרס?‬
‫מצחיק מאוד. אם הייתי רוצה להסגיר אותך,‬
‫יכולתי לעשות את זה מזמן.‬
‫כן?‬
‫יש לך מושג מה אני עושה בשבילך?‬
‫מה אתה עושה בשבילי?‬
‫בפעם האחרונה שבדקתי, אני עושה את העבודה השחורה ואתה מתעשר.‬
‫אני מוודא שתישארי במחתרת.‬
‫כן, טוב, זה לא ממש מתנהל לפי התוכנית.‬
‫אשתך, "אמה", היא תפקיד שאותו מגלמת פושעת בשם אנה פלר.‬
‫היא הונתה אותך.‬
‫אל תיתן לה להונות אותך יותר.‬
‫את בגיליון המבוקשים מאז שנצפית בתל אביב.‬
‫את יודעת את זה.‬
‫את ממש לא אמורה לשוטט במלונות יוקרה במנהטן.‬
‫שכחתי את יום הנישואים המזוין שלנו.‬
‫היא לא מסוגלת לאהוב או לחוש חמלה.‬
‫היא רוצחת בדם קר‬
‫ששיקרה לך וסיכנה את ילדיך.‬
‫זה לא רק ניו יורק, את כבר לא חדה כמו שהיית פעם.‬
‫אמרתי לך שאני צריכה לפרוש. הם אצלך?‬
‫גם של הילדים?‬
‫קנדה דרכון‬
‫יופי.‬
‫דייב, אני אשאל אותך עוד פעם אחת.‬
‫אני יכולה לערוך חיפוש?‬
‫ניסיתי להגן על הפנטזיה הקטנה שלך,‬
‫אבל זה הזמן להתעורר, אמה.‬
‫הגיע הזמן להיפרד מהמשפחה המושלמת שלך.‬
‫אמרתי לך, אני אוציא אותם משם, ואז אסיים עם כל החרא הזה.‬
‫היא רוצחת בדם קר.‬
‫עד שהכסף ייגמר.‬
‫או שהם יעלו עלייך, ואני כבר לא אוכל לעזור לך.‬
‫מרצדס שחור, רכב שלישי מאחור.‬
‫זה "סוברן".‬
‫תעצור כאן.‬
‫- את צוחקת. - תעצור!‬
‫בקשי אותר. במעקב.‬
‫תעקבו. מצאנו אותה.‬
‫מר בראקט.‬
‫מצטערת, אבל נצטרך להמשיך את השיחה הזאת אחר כך.‬
‫נהיה בקשר. תודה שהקדשת מזמנך.‬
‫כן, כמובן.‬
‫לא תוכלי לברוח ממנה לנצח, אנה.‬
‫ביי.‬
‫שימי עין מאחור.‬
‫אני אהיה מאחור.‬
‫את רואה אותה?‬
‫שלילי.‬
‫חלומות פז.‬
‫אמה! כאן!‬
‫תיכנסי!‬
‫עכשיו. סע!‬
‫היי, אתה בסדר?‬
‫ראג', אתה בסדר?‬
‫לעזאזל, חטפת קליע.‬
‫תוריד את הרגל מהגז!‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל!‬
‫ראג'!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לעזאזל!‬
‫מצטערים, הלקוח שחייגתם אליו אינו זמין.‬
‫נא לבדוק את המספר...‬
‫חבייר‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מר אינסטלציה ברלין‬
‫אמה?‬
‫אם?‬
‫אתה לבד?‬
‫כן, אני לבד.‬
‫איך השגת את המספר הזה?‬
‫איך השגתי את המספר?‬
‫- דייב... - מצאתי אותו‬
‫על כרטיס ביקור של שרברב גרמני‬
‫שהיה בקופסה עם ציוד הרצח של אשתי, בעליית הגג.‬
‫מי את, לעזאזל?‬
‫טוב, אתה בתוך הבית?‬
‫כן.‬
‫- הילדים? - בבית הספר. מולי אוספת אותם.‬
‫דייב, צא החוצה.‬
‫מה? לצאת החוצה?‬
‫למה?‬
‫דייב, צא מהבית עכשיו.‬
‫התרחקתי מהבית.‬
‫דייב, אני כל כך מצטערת.‬
‫מצטערת?‬
‫מצטערת על מה?‬
‫על זה שעזבת אותנו?‬
‫על זה ששיקרת לנו? לי?‬
‫אני בכלל לא יודע מי את.‬
‫אתה כן יודע. אני אמה. אני אשתך.‬
‫אבל את לא.‬
‫אמרו לי מה את באמת.‬
‫ישבתי בחדר ההוא, בלי...‬
‫בלי לדעת אם את חיה או מתה.‬
‫הקשבתי לאישה הזאת שאומרת לי שאשתי, אשתי,‬
‫שהיא הכול בשבילי,‬
‫איננה מי שהיא טוענת שהיא?‬
‫אשתי היא...‬
‫רוצחת?‬
‫מתנקשת?‬
‫אמה, זה נכון?‬
‫אם?‬
‫אוי לי.‬
‫טוב, תקשיב. כן, שיקרתי לגבי העבודה שלי,‬
‫אבל לא לגבינו.‬
‫- יש לנו ילדים! - אני יודעת.‬
‫מה שמצחיק, אם,‬
‫כשהם סיפרו לי...‬
‫היה בי צד שחש הקלה.‬
‫הוקל לי שאני יודע סוף סוף,‬
‫שאני יודע מה את מסתירה ממני.‬
‫שלא הפסקת לאהוב אותי.‬
‫דייב, מעולם לא הפסקתי לאהוב אותך.‬
‫ואני מעולם לא הפסקתי לאהוב אותך.‬
‫לא הייתי מסוגל גם אם רציתי.‬
‫וכרגע, אני ממש רוצה.‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו יחד בזה, לא משנה מה יקרה.‬
‫תקשיב, זה הבלגן שלי, לא שלך. אני צריכה לפתור אותו.‬
‫המספר הזה... את בברלין?‬
‫דייב, תקשיב לי. אני אספר לך הכול.‬
‫אני מבטיחה, טוב? אבל אני צריכה זמן.‬
‫אל תתקשר אליי. אני אתקשר אליך.‬
‫זה לא עובד ככה.‬
‫את בברלין, אמה?‬
‫דייב, לא.‬
‫את אשתי. אני בא לשם. אנחנו נתמודד עם זה.‬
‫דייב, אל תבוא לברלין, אתה שומע אותי?‬
‫אבל את לא יכולה לבוא לכאן.‬
‫אז אני אבוא לברלין,‬
‫ואנחנו נדבר על זה.‬
‫דייב, אל תבוא לברלין! אתה שומע אותי? אל תבוא! לא אהיה כאן.‬
‫דייב. אתה מבין אותי?‬
‫דייב!‬
‫גבירותיי ורבותיי.‬
‫דרכון‬
‫סריקת מסמך ארצות הברית‬
‫אם, נחתתי עכשיו בברלין.‬
‫תתקשרי אליי בחזרה.‬
‫ג'ק דוסון‬
‫סליחה, אתה עם...‬
‫ג'ק דוסון?‬
‫כן.‬
‫זה... זה אני.‬
‫מקס ומוריץ‬
‫כן. דיאט קולה?‬
‫קולה לייט?‬
‫תודה.‬
‫זה קשה לעיכול.‬
‫איפה הילדים?‬
‫עם מולי.‬
‫היא בטח שונאת אותנו.‬
‫כן.‬
‫שמי אנה.‬
‫אני מחסלת בתשלום.‬
‫זה דבר שהוכשרתי לעשות לפני הרבה זמן.‬
‫את מחסלת אנשים?‬
‫- תודה. - אז אנחנו היינו סיפור הכיסוי שלך?‬
‫לא, מעולם לא.‬
‫את פשוט עזבת אותנו!‬
‫לא עזבתי אתכם. הצטרכתי...‬
‫הצטרכתי לעשות סידורים.‬
‫אנחנו קנדים?‬
‫אי פעם אמרת לי את האמת?‬
‫ההורים שלך...‬
‫הדודה שלך בסן דייגו?‬
‫נולדתי בארה"ב.‬
‫אבא שלי היה סוכן בשירות החשאי שהפך לסוכן לשעבר‬
‫הרבה לפני שרצה לפרוש.‬
‫אז הוא פתח עסק עצמאי.‬
‫הקים חברת אבטחה פרטית בשם "סוברן",‬
‫עם סוכנת מודיעין בשם גוון קארבר.‬
‫גוון קארבר חוקרת אותך.‬
‫באיזשהו כוח משימה בין-לאומי.‬
‫אין כוח משימה. זאת "סוברן".‬
‫ידה בכול, כדי לכסות כמה שיותר שטח.‬
‫כשאבי נהרג, היא לקחה אותי תחת חסותה.‬
‫היא נתנה לי חיים. היא אימנה אותי.‬
‫אמרה שהם כולם אנשים רעים.‬
‫הייתי כל כך צעירה, והיא תמרנה אותי.‬
‫עכשיו אני יודעת שהיא שיקרה.‬
‫בטח ידעתי גם אז, פשוט לא רציתי להודות בזה.‬
‫בכל מקרה, עבדתי בבוסטון.‬
‫אז נפגשנו בבר.‬
‫דיברת איתי כמו עם אדם אמיתי.‬
‫הצחקת אותי ובזכותך רציתי לפתוח דף חדש.‬
‫מעולם לא היית הכיסוי שלי, דייב.‬
‫היית האדם הראשון שאהבתי באמת.‬
‫ואייט היה השני.‬
‫אלה החיים הכי קסומים ומזמינים שיכולתי לדמיין,‬
‫החיים שלא חשבתי שיהיו לי.‬
‫ואז נכנסתי להיריון וקרוליין באה לעולם. החיים המושלמים.‬
‫אבל לא הפסקת.‬
‫עבדתי בהתחלה רק פעם-פעמיים בשנה, בחיי.‬
‫כדי לממן את ההגנה שקיבלנו.‬
‫נסיעות העבודה.‬
‫נברסקה?‬
‫בואנוס איירס.‬
‫סנט לואיס.‬
‫ריאד, אני חושבת.‬
‫דייב, זאת העבודה שלי, טוב? זה מה שאני עושה.‬
‫אני לא מכירה שום דבר אחר.‬
‫אז תלמדי.‬
‫אתה צודק, אני צריכה, אני יודעת.‬
‫אלמד. זה נגמר. אין לי עניין בזה יותר.‬
‫תביט בי. חסרת לי.‬
‫היה חסר לי לעשות יחד תשבצים.‬
‫לשבת על הספה, לראות סרטי "פיקסאר" עם הילדים‬
‫ולהוסיף ממתקים לפופקורן.‬
‫והסקס איתך במיטה שלנו, לפני שהצטרכנו להכניס אותו ליומן.‬
‫בסדר.‬
‫- אני אוהב אותך. - ואני אותך.‬
‫וגם את המשפחה שלנו.‬
‫אבל להרוג זה רע. זה לא משהו שאפשר להשלים איתו.‬
‫אני יודעת. סיימתי. נשבעת. זה נגמר.‬
‫רק אצטרך לסדר כמה דברים ואז אני מבטיחה,‬
‫זה נגמר.‬
‫אל תדאג, יש לי תוכנית.‬
‫תהיה רגוע ותציית להם. אני יודעת מה אני עושה.‬
‫דייב, זאת ג'י. גדלנו יחד. אנחנו ממש כמו אחיות.‬
‫היא הייתה הכיפית מבינינו, רואים.‬
‫היי, אנה.‬
‫אנחנו קצת באמצע שיחה פרטית,‬
‫אם לא אכפת לכם, אז...‬
‫הגיע הזמן ללכת.‬
‫לא סיימתי את הקפה שלי.‬
‫אז אם את, בן הזוג והחברים שלכם רוצים ללכת מפה,‬
‫אנחנו נשיג אתכם אחר כך.‬
‫היי! תוריד את הידיים...‬
‫בוקר טוב, יקירתי‬
‫- אימא! - אימא!‬
‫היי. אתם בסדר?‬
‫איך אתם...‬
‫הייתה להם נסיעה ארוכה.‬
‫אבל עכשיו כולנו התאחדנו. זה כל מה שחשוב.‬
‫לא סיפרת לנו שיש לנו עוד סבתא.‬
‫נכון. איפה דייב?‬
‫כן. אבא נח. הוא לא מרגיש טוב.‬
‫- נלך לדבר במקום אחר? - לא, טוב לי כאן.‬
‫בסדר.‬
‫אל תיאחזי חזק מדי.‬
‫את לא רוצה לחנוק אותם.‬
‫מה זה "לחנוק"?‬
‫אסביר לך אחר כך, מתוקה.‬
‫ילדים, אימא ואני צריכות לדבר.‬
‫רוצים לראות את בית המשחקים‬
‫המגניב והכיפי מאוד שבנינו לכם?‬
‫- אפשר לקחת אליו את הכלבלב? - בטח שכן.‬
‫הוא שלכם, נכון?‬
‫אם אימא שלכם תסכים.‬
‫בטח שאתם יכולים. איזה כיף!‬
‫ותתקין להם את קונסולת משחקי הווידאו. בסדר, קרלו?‬
‫לכו.‬
‫תה?‬
‫חדת הקרן רצתה לראות את המלכה‬
‫כי היא לא הייתה קשת.‬
‫ואז היא רצתה לעשות את חדת הקרן אפילו יפה יותר,‬
‫כי היא רצתה שהיא תהיה פסל בטירה שלה.‬
‫אז אני חושבת שזה בגלל שהמלכה יפה.‬
‫לא היית צריכה לערב אותם.‬
‫את עירבת אותם.‬
‫אנה, התוכנית שלך הייתה קצת עקומה.‬
‫הרי ידעת שדייב יוביל אותנו היישר אלייך.‬
‫כדי שתבצעי את הנקמה האכזרית שתכננת.‬
‫וברור שניקח את הילדים.‬
‫באמת חשבת שזה יהיה כל כך פשוט?‬
‫הילדים בסדר.‬
‫אם משחקי הווידאו והכלב לא יעסיקו אותם,‬
‫יש פינג פונג.‬
‫אף שלא לימדת אותם את יתרונות הפעילות הגופנית.‬
‫איך שאת מגדלת אותם, אנה...‬
‫אמה.‬
‫לא שינית אותו כמעט.‬
‫שמי הוא אמה.‬
‫בסדר.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫אני שומעת אותך.‬
‫זה מה שאת צריכה?‬
‫השתוללת קצת.‬
‫בשביל מה?‬
‫כדי שתוכלי לבחור טבליות למדיח ב"טרגט" עם דייב?‬
‫מניו ג'רזי?‬
‫כן, טוב לי בניו ג'רזי.‬
‫ואני אוהבת את המשפחה שלי.‬
‫אני רק רוצה חיים רגילים.‬
‫את רק רוצה חיים רגילים.‬
‫בעודך מותירה שובל של גופות מאתונה ועד זימבאבווה?‬
‫כבר הפסקתי עם זה.‬
‫זה מה שאמרת לו?‬
‫אני שמה זין על כל זה. על כולכם.‬
‫בחייך, אנה, תשמרי על הפה.‬
‫לכי להזדיין.‬
‫לקחת אותי. לא תיקחי את הילדים שלי.‬
‫נו, באמת, הם ניתנו לי.‬
‫גיסתך הייתה מודאגת מאוד,‬
‫אבל היא נרגעה כששמעה שהרשויות שולטות במצב.‬
‫כוח המשימה הבין-לאומי וכל זה.‬
‫ואני לא לקחתי אותך, אנה.‬
‫הכנסתי אותך תחת כנפי.‬
‫הייתי ילדה.‬
‫תפסיקי. די עם הרחמים העצמיים.‬
‫יש בך יותר מזה.‬
‫לפחות היה.‬
‫תפסיקי. אני לא רוצה לראות. די.‬
‫תראי את הילדה הזאת.‬
‫תראי את החוזק שלה. הכוח שלה.‬
‫אני הענקתי לך את הדברים האלה.‬
‫לכן את שייכת לי.‬
‫לתמיד.‬
‫מה את רוצה ממני?‬
‫את יודעת מה אני רוצה.‬
‫אני רוצה שתחזרי.‬
‫נוכל כולנו להיות משפחה.‬
‫את לא מבינה‬
‫שרק בדרך הזו לילדייך יהיה עתיד?‬
‫רק כך יהיו להם חיים, שכוללים אותך.‬
‫את רק צריכה להיפטר מדייב.‬
‫רק קליע אחד.‬
‫גם כשאת לא במיטבך, אין סיכוי שתצטרכי יותר מזה.‬
‫תודה.‬
‫תעשי את זה את, אם זה מה שאת רוצה.‬
‫תעשי את זה את.‬
‫לא אני עירבתי אותו בזה.‬
‫זה יעלה אותנו על מסלול משותף טוב יותר.‬
‫כמשפחה.‬
‫המשפחה האמיתית שלך.‬
‫מה אם ארים אותו, אכוון לפרצוף שלך ואלחץ על ההדק?‬
‫אולי כדאי שתחשבי על הילדים שלך?‬
‫לשם שינוי.‬
‫אני בהחלט חושבת עלייך.‬
‫ילדתי המתוקה.‬
‫עכשיו...‬
‫צאי איתו להליכה.‬
‫הליכה ביער.‬
‫אל תכריחי אותי.‬
‫שאבדר את הילדים בהיעדרך?‬
‫לא.‬
‫- נוכל לשחק משחק. - לא.‬
‫אקריא להם סיפור.‬
‫לא.‬
‫המושלמים והיקרים האלה.‬
‫אוכל ללמד אותם כל כך הרבה.‬
‫לכל דבר יש מחיר.‬
‫- תמיד צריך להקריב משהו. - אל תכריחי אותי.‬
‫אני יכולה לסלוח לך על הצער שגרמת.‬
‫תפסיקי.‬
‫אבל את צריכה לבוא לקראתי.‬
‫וכך תעשי את זה.‬
‫עכשיו צאי איתו להליכה.‬
‫הליכה ביער.‬
‫אני רוצה שיהיו רחוקים ככל האפשר.‬
‫ילדתי המתוקה.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫בוא נצא להליכה.‬
‫בסדר.‬
‫מהו המקום הזה?‬
‫- דייב, צלף מכוון עלינו רובה. - מה?‬
‫זה בסדר, היא תמיד צופה.‬
‫שמע, אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫תספרי לי משהו, כל דבר.‬
‫הילדים בידיה.‬
‫הם בסדר. תפסיק. הם בסדר, תירגע.‬
‫איפה הם?‬
‫הם בסדר, היא לא פגעה בהם.‬
‫הם שמחים. אין להם מושג מה קורה.‬
‫מה נעשה?‬
‫אמה, מה לעזאזל עובר עלייך?‬
‫- הילדים שלנו בידיהם. מה נעשה? - די.‬
‫אתה יכול לחבק אותי?‬
‫אתה יכול לחבק אותי כמו פעם?‬
‫לפני כל החרא הזה? פשוט לחבק אותי?‬
‫- בבקשה. - אבל...‬
‫- עכשיו. - טוב.‬
‫בסדר...‬
‫אמה. מה קורה כאן, לעזאזל?‬
‫היא רוצה שאהרוג אותך.‬
‫מה?‬
‫- מצטערת. - אם, אני אוהב אותך.‬
‫מוודאת הריגה.‬
‫את רוצה לעזור לי או מה?‬
‫כלבה.‬
‫אמה, מה הולך כאן, לעזאזל?‬
‫היא רוצה שאהרוג אותך.‬
‫מה?‬
‫לא אעשה את זה.‬
‫ירייה נקייה. אין סימני חיים.‬
‫אני יודעת מה אני עושה.‬
‫סמוך עליי ותעמיד פני מת.‬
‫- סליחה. - אני אוהב אותך...‬
‫שלום לך.‬
‫היי.‬
‫מותק, היי.‬
‫זאת אני. אתה יכול לזוז.‬
‫אלוהים, אתה בסדר?‬
‫- באמת ירית בי! - נכון. אני ממש מצטערת.‬
‫סליחה. זה כואב?‬
‫אלוהים. תראה לי. טוב, תקשיב,‬
‫אתה רק צריך להפעיל לחץ.‬
‫- הדימום איטי. - בסדר.‬
‫תגיע לביה"ח בעוד ארבע-חמש שעות, ותהיה בסדר.‬
‫- מה? - כן.‬
‫טוב, בוא הנה. אני אוריד את זה ממך.‬
‫טוב, קדימה, אתה יכול לקום?‬
‫- לא. - כן, אתה יכול. אעזור לך.‬
‫תן לי לעזור לך.‬
‫- תני לי רגע. - מצטערת.‬
‫- בסדר. - בוא.‬
‫סליחה. בסדר.‬
‫אתה בסדר? תקשיב לי,‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני צריכה ללכת לעבודה.‬
‫- בסדר. - בסדר?‬
‫- אתה בא איתי. מוכן? - כן.‬
‫- טוב. - לא.‬
‫אוהבת אותך. תיצמד אליי.‬
‫- בסדר. - אני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהב אותך. ירית בי.‬
‫בוא.‬
‫טוב.‬
‫כן. בוא נלך. קדימה.‬
‫לעזאזל. בוא הנה.‬
‫- מה? - שקט.‬
‫סליחה.‬
‫טוב, תתכופף ואל תסתכל.‬
‫טוב. מה?‬
‫שלום לך.‬
‫היי. אתה בסדר?‬
‫מה קרה?‬
‫אני יודעת שזה מבלבל, אבל אני צריכה שתתרכז.‬
‫- אני זקוקה לך. - טוב.‬
‫- אני יכול לעזור. - תקשיב.‬
‫הילדים נמצאים בבית האורחים. לך לשם.‬
‫לך אל הילדים ותרוויח זמן.‬
‫- להרוויח זמן? - קח. תכוון ותירה.‬
‫הבנתי. לכוון ולירות.‬
‫אם יהיה לך מזל, לא תצטרך.‬
‫- מה אצטרך שתעשה? - ארוויח זמן.‬
‫תרוויח זמן. אני כבר באה.‬
‫אמה?‬
‫- אני כבר באה. - בסדר.‬
‫לכוון ולירות.‬
‫מה זאת אומרת, אין תגובה?‬
‫אני מקווה שהיא לא נשלטת ע"י רגשות.‬
‫טוב, תנסי לא להרוג אותה.‬
‫אני רוצה שתישאר בחיים.‬
‫אבא!‬
‫היי, מתוקה!‬
‫אלוהים!‬
‫אנחנו בהרפתקה נחמדה, נכון?‬
‫- אבא. - כן?‬
‫אתה בטוח שאתה לא צריך פלסטר?‬
‫אני בסדר.‬
‫זה טעים.‬
‫נותרנו רק שתינו, גוון.‬
‫חשבתי שאת צלפית טובה יותר.‬
‫את לא חייבת לעשות את זה.‬
‫לא מאוחר מדי.‬
‫נוכל להמשיך בכל זאת.‬
‫אני אוהבת אותך, אנה.‬
‫ברור לך שאני רואה אותך?‬
‫אני עדיין אותה אישה שהלבישה לך פיג'מה, זוכרת?‬
‫שכיסתה אותך בלילה.‬
‫גוון, אני זוכרת הכול.‬
‫רואה שלימדת אותי טוב?‬
‫זה בגלל דייב?‬
‫אני יודעת שאת בוגרת עכשיו, אז תפסיקי להיות ילדותית.‬
‫תכריחי אותי.‬
‫מספיק, אנה!‬
‫כנראה נגמרה לך המחסנית, גוון.‬
‫לעזאזל.‬
‫ילדתי המתוקה.‬
‫זה מה שרציתי לראות.‬
‫תחסלי אותי.‬
‫אשמח לשבת כאן ולצפות במוות שלך,‬
‫אבל מר פלאף ונסיכת הקופים רבים ביניהם,‬
‫והמשפחה שלי מחכה לי.‬
‫אני הבוסית שלכם,‬
‫אבל אני בוסית נחמדה.‬
‫היי, אליגטורים.‬
‫- היי. הגיע הזמן ללכת. - אנחנו חייבים?‬
‫אימא, אבל אנחנו באמצע מרוץ.‬
‫שמעתם את אימא. הולכים. קחו את החפצים שלכם.‬
‫מותק, אתה בסדר? היו בעיות?‬
‫- לא מעבר ליכולותיי. - טוב.‬
‫- אצלך? - זה נגמר.‬
‫נגמר באמת?‬
‫נגמר באמת.‬
‫- אימא? - כן, מתוקה?‬
‫נחתכת מעץ?‬
‫כמו אבא?‬
‫כן. זה קרה בטעות. אספר לך ברכב.‬
‫בואו, קחו מעילים.‬
‫- ואייט, תניח למשחק. - בוא.‬
‫אפשר להביא את טאפי?‬
‫- כן, קחי את טאפי. - באמת? הוא יישאר אצלנו?‬
‫קחו אותו לפני שאשנה את דעתי.‬
‫קחו מעילים ובואו נלך.‬
‫- מעילים. - אפשר לקנות גלידה?‬
‫קדימה, בואו.‬
‫מה קרה לקרלו?‬
‫קרלו ישן. לא כדאי להעיר אותו.‬
‫אז ביי לקרלו.‬
‫ביי, קרלו.‬
‫איפה הבוסטר שלי?‬
‫נקנה לך אחד, מתוקה.‬
‫אני צריכה את הבוסטר שלי.‬
‫אל תדאגי, זה רק לזמן קצר. טוב?‬
‫מאיפה הפצעים שלכם?‬
‫לא נראה לי שנחתכתם מעץ.‬
‫- הסתבכנו בקטטה, חמוד. - זה עם זה?‬
‫- לא. - לא.‬
‫עם אנשים אחרים, אנשים רעים.‬
‫זה לא חוקי שאני לא יושבת בבוסטר.‬
‫נכון. תשמעי, חייבים להביא את אבא לרופא, ואז אקנה לך בוסטר.‬
‫אמרת לנו שאנחנו הולכים לקנות גלידה.‬
‫נכון, אמרתי. ניקח את אבא לרופא‬
‫ואז אקנה לך בוסטר, ואז גלידה.‬
‫אבל אני רעבה עכשיו.‬
‫- אלוהים. - אני יודעת.‬
‫אפשר לקנות לך חטיף בדרך.‬
‫מה אוכלים בגרמניה בכלל?‬
‫הרבה דברים טעימים. נקניקיות, שניצלים.‬
‫אני לא רוצה כזה.‬
‫גם אני לא.‬
‫אני רוצה המבורגר.‬
‫בסדר, שמעתם את אימא שלכם.‬
‫אנחנו...‬
‫אנחנו נמצא מקום טוב.‬
‫- לאן אנחנו נוסעים? - כן, לאן אנחנו נוסעים?‬
‫אל תדאגו, יש לי תוכנית.‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות: מירן קראוס‬