Den 1. april 1991, efter ordre fra Ulrich Wessel,
skød vi chefen for Treuhand i Berlin, Detlev Karsten Rohwedder.
Rohwedder havde nøglepositioner i politik og industri i 20 år.
Jobbet som Bonns guvernør i Østberlin skulle krone hans karriere.
Siden annekteringen er det tidligere DDR nu en koloni i Vesttyskland.
DDR's økonomi bliver systematisk afviklet,
så kapitalismen har frie tøjler til at genopbygge landet
efter eget behov og over hovedet på det rodløse folk.
Den vesttyske regering fik Rohwedder til at gennemføre planen.
De valgte den rette mand med hans brutalitet og arrogance.
Fyrre års socialisme på det tidligere DDR's territorium
havde skabt mere skade end 2. verdenskrig, sagde han engang.
Det kom fra en mand, der dømmer verden ud fra overskud og produktivitet
og ikke medregner menneskeliv.
Treuhands gerninger skader folk mere end med bare jobtab
og materiel nød for millioner af arbejdsløse.
De gør også deres sind og hjerter fattige.
Hvis Treuhand får sin vilje…
"For de fleste ydmygede og fornærmede personer
betyder denne udvikling ødelæggelsen af deres livsstil.
De skal begrænses til forstæderne,
der er skabt til at isolere folk fra hinanden."
Samtidig bliver sexistisk adfærd over for kvinder åbenlys.
Kvinder er de første, der fyres, når DDR-firmaer lukkes.
Børnepasning forsvinder.
Og kvinder mister retten til at vælge, hvor mange børn de vil have.
For os i Vesttyskland er det ikke nyt.
Vi ser angrebet på en af arkitekterne i det nye Stor-Tyskland
som et angreb rettet mod den reaktionære udvikling.
Hvorfor har jeg det så skidt?
Så skidt
Hvorfor har vi det så skidt?
Så skidt
De, der ikke kæmper, dør lidt efter lidt.
Frihed kan kun opnås via kampen for befrielse.
Rote Armee Fraktion
på ordre fra Ulrich Wessel.
I mine øjne er det den bedste tilståelse, RAF har skrevet.
Den har det hele.
TYSKLAND
EN ORIGINAL DOKUMENTARSEIE FRA NETFLIX
Det tyske rige…
Ingen har i sinde at bygge en mur.
Vest- og Østtyskland - en splittet nation.
Fællesskab og retfærdighed og frihed…
Rote Armee Fraktion.
…syge angreb fra umenneskelige terrorister.
...fædreland
Rejst fra ruiner…
Riv muren ned!
Vores fædreland genforenet.
Blomstre, tyske fædreland
ROHWEDDER - EN PERFEKT FORBRYDELSE
KAPITALIST
Dr. Detlev Rohwedder, søn af en boghandler,
læste jura og økonomi.
I 1979 blev han medlem af bestyrelsen for Hoesch i Dortmund,
hvor han har været formand siden 1980.
Hr. Rohwedder, De er nu kendt for at være en benhård og beslutsom leder.
Har Deres profession ændret Dem som person?
Jeg tvivlede aldrig på, at det var RAF.
At de har det politiske ansvar...
LEDER AF TERRORISMEBEKÆMPELSE
...og begik mordet. Det var tydeligt.
Rohwedder, chef for Treuhand, blev tilsyneladende myrdet af terrorister.
Rote Armee Fraktion påtager sig ansvaret.
I morges ledte politiet efter spor og fandt et:
Det velkendte dokument fra Rote Armee Fraktion.
Det er terroristgruppen, der ofte har valgt økonomiske mål.
Det er et af de typiske breve,
som Rote Arme Fraktion udsender efter angrebene.
Hos Forbundskriminalembedet skulle vi analysere, om brevet var ægte.
Vi havde et par muligheder.
RAF havde deres eget trykkeri.
De skabte breve med den røde stjerne, maskinpistolen og bogstaverne RAF
med et såkaldt dybtryk.
Da kriminalteknikerne sammenlignede sådanne tryk under et elektronmikroskop,
kom de fra den samme trykplade.
Det var en RAF-original.
Hvad siger tilståelsen?
Det er en kort tilståelse…
RIGSADVOKAT VON STAHL
…skrevet som en typisk omgang politisk RAF-vrøvl.
"I kampen mod de reaktionære planer i Stor-Tyskland og Vesteuropa
om at undertrykke og udnytte folket her" og så videre.
I et fem sider langt brev kaldes Rohwedder
en kapitaliststrateg og brutal firmaomlægger.
En pjece fuld af sære, pseudo-revolutionære fraser.
Samtidig er de folks kriminelle potens vokset.
De efterlader næsten ingen brugbare spor.
Rote Armee Fraktion var ikke en rød hær.
Det var…
RETSTEKNISK CHEF
Hvis man ser på deres 28 års eksistens,
var det højest en fraktion,
så det er en forholdsvis lille gruppe personer.
EFTERLYSTE TERRORISTER
Der er dem, der skelner mellem adskillige RAF-generationer.
Der var en konstant tilgang af nye folk, der sluttede sig til RAF.
De levede som fisk i vand. De var urbane guerillaer.
De levede under jorden.
Men denne gruppe var dristig nok til at angribe
Vesttysklands politiske og forretningsmæssige elite
og landets førende personer.
Denne dristighed var hidtil uset historisk set.
Bombepolitik i Vesttyskland.
En ny form for politisk konfrontation har skræmt millioner af tyskere.
Terrorismen kunne næppe se mere skræmmende ud.
Rigsadvokat Buback blev skudt midt på gaden i Karlsruhe.
Jürgen Pronto, en af de vigtigste tyske bankfolk, døde efter et drabsforsøg.
Efter Schleyers bortførelse tyder det på, at formanden for arbejdsgiverforeningen
blev myrdet af terrorister.
Vi advarede dem. Vi forudsagde, hvem der blev det næste offer.
Men på samme tid så jeg
de tyske operative sikkerhedsstyrkers hjælpeløshed
i forhold til disse forudsigelige RAF-operationer.
Rohwedder var en skrivebordsforbryder,
der ikke lod sig stoppe i planlægningen af elendighed og desperation
for millioner for at få magt og profit.
I 80'erne skabte Rohwedder sit ry som en brutal firmaomlægger.
Tal ikke om "vores" tab!
Hr. Rohwedder, tror De, at medarbejderne kan lide Dem?
Nej, det tror jeg ikke. Jeg mener heller ikke, at det er det,
en virksomhedschef bør stræbe efter eller forvente.
Der skal være en klar… Hvordan kan jeg sige det…
Ikke en idé om en fjende, men der skal være en bestemt person,
som frustrationer, eksistentielle bekymringer,
skuffede forventninger, lave lønninger,
frygt for arbejdsløshed og lignende
kan rettes imod.
Han eliminerer arbejdspladser uden at skabe nye muligheder for os!
Det er en skandale i en by,
der allerede har en arbejdsløshed på 18%, og den stiger!
Inden for få år smed han over to tredjedele af Hoesch-arbejdsstyrken ud
og førte konkursfirmaet tilbage til nye overskud.
For det blev han valgt til Årets Leder i 1983.
At få rollen som Bonns guvernør i Østberlin skulle krone hans karriere.
Lærte du i Dortmund om dit nye job i Berlin?
Ja, helt sikkert.
Jeg tror også, at den oplevelse førte til jobtilbuddet.
Jeg havde opbygget tillid med mine evner,
for der vil opstå mange konflikter i de nye forbundsstater.
Jeg mener, man behøver en, der ikke er bange for
at stå foran arbejderne og tale med dem.
Lad mig gentage det:
Vi står over for en situation, der er dramatisk forværret.
Mine herrer, jeg er ikke den type togfører,
der er ligeglad med, hvilken vej toget kører.
Er det lettere at afskedige medarbejdere,
fordi du som formand ikke kender medarbejderne personligt?
Helt sikkert. Hvis jeg kendte dem personligt
og tilegnede mig deres individuelle skæbner,
ville det gøre beslutningerne sværere.
Men står et firmas overlevelse på spil, skal ting gøres.
I Rohwedder-sagen finder jeg det næsten 100% sikkert,
at den såkaldte tredje RAF-generation var involveret og ansvarlig.
Treuhand-chefen Detlev Rohwedders mordere er forduftet.
Ingen beviser eller spor blev fundet på åstedet i Düsseldorf.
Efterforskningen er gået i stå.
Justitsminister Kinkel vendte tilbage fra sin ferie i Schweiz.
Hans erklæring dagen efter mordet minder om en konkurserklæring.
Vi anslår, at det er en kernegruppe på omkring 15 medlemmer.
Men vi ved ærligt talt ikke, hvem de er.
Det er ganske enkelt, fordi gruppen er lille,
og fordi de i modsætning til tidligere ikke efterlader spor.
Ja, siden Hessen-finansminister Karry blev skudt for ti år siden
og MTU-chef Zimmermann ved München fire år senere,
har der ikke været spor.
Heller intet i sagen med Siemens-direktør Beckurts fra 1986.
Der var ingen beviser efter et lignende angreb på udenrigsminister Hans Neusel.
RAF udsendte tilståelsesbreve, men uden spor om gerningsmænd.
RAF's forudsigelighed, som jeg ser som et vigtigt element,
gælder også for deres opførsel over for myndighederne.
Der var aldrig en sag,
hvor RAF gav information til myndighederne.
Rohwedder…
Lad mig sige det sådan...
Kapitalisme havde skylden. Men man kan ikke skyde kapitalisme.
Ellers var det sket for længe siden.
Jeg er Lutz Taufer. Med fem andre
angreb jeg den tyske ambassade i Stockholm, og vi myrdede to gidsler.
To personer fra vores gruppe døde også der.
Jeg tilbragte 20 år i fængsel. Mest i forskellige former for isolation.
"Den tredje generation"…
Jeg er ikke sikker på, hvem de var.
Jeg havde ingen kontakt med de personer.
Måske har jeg mødt en af dem uden at vide det.
RAF var selvsagt kommunistisk, socialistisk, venstreorienteret.
Vi håbede at bekæmpe det globale system,
der skabte både fascisme og kolonialisme.
Vi ville bekæmpe, overvinde og smadre dette system,
så et andet system, et mere humant samfund, kunne tage over.
Vi var den første efterkrigsgeneration i et land,
der havde startet to verdenskrige.
Vi voksede op i en kultur, hvor fascisme endnu ikke var upopulær.
En af mine lærere kom til timen med en bærbar pladespiller.
De plader, han spillede for os, var Hitlers taler.
Det tyske folk er blevet stærkt igen.
Stærk i ånd, stærk i vilje…
Da jeg var 16-17 år, blev jeg klar over,
at seks millioner jøder var blevet dræbt i 2. verdenskrig.
Nu ved jeg, at min far var med i SS.
Hans eneste reaktion var: "Hvem har fortalt dig det vrøvl?"
Det var der, jeg fik min motivation
til at undslippe det snæversyn.
På omkring samme tid var Vietnamkrigen i gang.
Vi gik på gaden for at demonstrere for fred i Vietnam.
Folk burde have klappet ad os.
Men de spyttede på os. De…
-Udryd dem! -Det ville være bedst.
Udryd dem alle!
Skyd dem.
De lever af vores hårdt optjente skattepenge.
Væk med dem. Op mod muren, og skyd dem!
Folk råbte ad os. "De glemte at gasse jer!"
Det var situationen dengang.
Vi var i et land, hvor man ikke kunne leve.
Vi kunne ikke starte et normalt liv i den atmosfære.
Vi gjorde alt for at overvinde systemet.
Den 24. april 1975 besætter seks terrorister
den tyske ambassade i Stockholm.
De kræver RAF-fanger løsladt.
Da den vesttyske regering afviser kravet,
skyder de to ambassademedarbejdere og sprænger bomber.
Få det på skærmen!
Vi er ved den tyske ambassade og har lige hørt en voldsom eksplosion.
Vores mål var at befri 16 fanger.
Til sidst var der fire døde
og fire personer med livstidsdomme.
Hjælp!
Der havde aldrig været et så voldeligt angreb før.
Alle vores handlinger
skulle også inspirere andre
til at se os som et eksempel og deltage i den væbnede kamp.
Vi havde mange diskussioner dengang:
Brug af vold? Ja eller nej? Må man, eller må man ikke?
Jeg følte altid, at hvis jeg ville kæmpe mod systemet,
så skulle jeg gøre det med fuld overbevisning.
I mine øjne var RAF-medlemmer klar til at opgive alt
og sågar sætte livet på spil. Og det var...
Det var noget særligt.
Så jeg brændte først alle mine papirer for at blive medlem af RAF.
Det første, jeg fik, var en pistol.
Silke Maier-Witt, 27 år, betragtes som meget farlig.
Hun hævdes at have deltaget i alvorlige forbrydelser.
Silke Maier-Witt er 1,71 meter høj og slank.
Hun har blå øjne og mørkeblondt hår. Særligt kendetegn: Mange manglende tænder.
Jeg var ansvarlig for at leje biler.
Jeg lærte at forfalske pas og den slags ting.
POLITI
MEGET EFTERLYSTE TERRORISTER
Seksten RAF-medlemmer er på flugt, men politiet kender dem. Jagten er i gang.
Oplysninger kan gives til nærmeste politistation.
I 1980...
...var RAF i bund og grund
på knæ på grund af en særlig episode.
Tilfældigheder førte til en række arrestationer i Frankfurt.
Hele RAF-ledelsen blev fanget.
Det var en succes. Især at fange Christian Klar.
Han var RAF's førende morder. Han havde dræbt mange personer uden nåde.
Vi havde fornemmelsen: "Nu har vi dem. Det var det."
Med alle de arrestationer var RAF praktisk talt død.
Vi var bogstaveligt talt...
..."hovedløse".
Og så... kom en i vores gruppe i kontakt med Stasi.
Og de fortalte os...
…at vi skulle til DDR.
Mit spørgsmål var: "Hvad ved jeg om DDR?" Ikke noget.
Jeg var også skuffet i begyndelsen,
for jeg tænkte: "Hvilke revolutionære ting kan jeg gøre i DDR?"
ADGANG FOR VESTTYSKERE OG FRA ANDRE LANDE I LANG TID
Vi fik så vores DDR-ID-kort og blev officielle DDR-borgere.
På den ene side en stor frækhed,
men også en anerkendelse til Stasi,
der håndterede det på meget professionel vis.
Deres CV'er blev omskrevet,
de fik boliger og passende job.
Alt blev gjort for dem,
så de kunne slå sig ned i deres nye socialistiske hjemland.
Men samtidig blev alle deres bevægelser overvåget
med den største mistro.
Det var som døgnpleje. Der kom jævnligt en forbi.
Og jeg tænkte: "Jeg lever på den organisations nåde."
Hvad var alternativet? Fængsel? I det samme tidsrum?
RAF udviklede en evne,
der sjældent ses i terrororganisationer.
De forvandlede alle nederlag til en sejr.
Når staten formåede at svække RAF,
lykkedes det altid RAF at rekruttere nye medlemmer.
Den sidste, den tredje generation, er karakteriseret
af en usædvanlig kriminel energi
og kriminel disciplin.
Det er også bemærkelsesværdigt, at selv nu er deres største forbrydelser
langt fra at blive opklaret,
når det gælder om at finde de ansvarlige
og forstå deres handlinger.
FORBUNDSKRIMINALEMBEDET UNDERCOVER-AGENT
For alle angrebene siden 1983
peger mange på den såkaldte tredje RAF-generation.
Jeg tror ikke på det.
Jeg tror ikke, den tredje generation fandtes.
Jeg har arbejdet for Forbundskriminalembedet i 35 år.
Som betjent, efterforsker.
Jeg tror bare ikke, at RAF...
...fra 1987...
...eller nok tidligere
var i stand til at udføre så præcise angreb som dem på Rohwedder
og egentlig også Herrhausen.
16 MÅNEDER FØR MORDET
Godaften.
Deutsche Bank-chef Alfred Herrhausen blev myrdet af terrorister i dag.
Godmorgen. En bombe, der dræbte formanden for Tysklands største bank i morges,
får europæere til at overveje, om terrorbølgen fra tidligere er tilbage.
Bomben sprang i morges,
da Herrhausen blev kørt fra sit hjem til finanshovedstaden Frankfurt.
Attentatet har rystet det tyske samfund,
fordi Herrhausen ledte et industriimperium.
Rote Armee Fraktion står måske bag mordet.
Politiet kalder det high-tech terror fra den tredje RAF-generation.
Her kan man se vores kolleger på stedet.
Den betjent er med i åstedsenheden.
Man kan tydeligt se, med hvilken kraft RAF-bomben
gennembrød Herrhausens pansrede køretøj.
De benyttede en hjemmelavet ladning, der blev aktiveret af en fotosensor.
Sensoren skulle klargøres af en i nærheden.
Da eskortekøretøjet kørte forbi, blev sensoren klargjort,
og så ramte bomben den højre bagdør.
Der er kun få personer i Tyskland,
mest militære eller professionelle folk, der kan bygge sådan noget.
Det gav os meget at tænke på.
Hvem kunne have gjort det?
Jeg var til stede på Herrhausen-åstedet.
Jeg bor i nærheden.
UNDERCOVER-EFTERRETNINGSAGENT
Jeg hørte det enorme brag,
så jeg kørte derover og så, hvad der var sket.
Det var en helt ny måde at udføre et mord på.
Alle tidligere angreb havde været ret basale.
Nedskydninger på motorcykler og lignende.
De angreb var ikke typiske for RAF.
Mordet på Herrhausen med en fælde
og Rohwedder-mordet
med et fremragende snigskud.
Disse operationer...
...havde i mine øjne en militær præcision.
Rohwedder-sagen…
Jeg er meget i tvivl om, hvem der stod bag.
Det præcise skud fra 60 meter
under svære lysforhold, hvor lyset er brudt af en rude...
Det er forhold, som kun en professionel kan magte.
Detlev Karsten Rohwedders kontor, hvor han blev skudt og dræbt.
Ved hjælp af en laserstråle prøver kriminalpolitiet at fastslå kugleretningen
og det præcise sted, hvorfra skuddene kom.
Til højre. Mere til højre.
Stop. Det bør være her. Lidt højere.
-Lavere. Nu? -Lidt højere og til højre.
Lidt højere og til højre. Stop!
-Ja. -Det er positionen.
-Ja. -Nemlig.
Vi retter en laserstråle gennem vinduet for at spore kuglerne
og finde snigskyttens præcise placering i haven.
Vi har anden procedure for at rekonstruere, hvad der skete,
med den G1-riffeltype, der blev brugt.
Vi fandt ikke riflen. Men vi fandt patronhylstre,
der er afgørende for at fastslå, hvilken type våben der blev brugt.
En mikroskopisk analyse af kuglerne viste, at den samme riffel blev brugt få uger før
i angrebet på den amerikanske ambassade i Bonn.
7 UGER
FØR MORDET
Vores nyhedsbureau i Bonn melder om et terrorangreb
mod USA's ambassade i Bonn i aften.
Der blev skudt mod den store bygning med maskingeværer fra Rhinen.
Mere end 200 skud blev affyret, men der var ingen mulige ofre i syne.
Det var et amatørangreb.
De skød på USA's ambassade fra den anden side af floden.
Vi fandt det alt for amatøragtigt for RAF.
Og et par uger senere bliver Rohwedder skudt med selvsamme våben?
Og vi havde intet. Intet.
Det er bemærkelsesværdigt,
at efter et præcist angreb fulgte et meget amatøragtigt efter.
I mine øjne vil det kun skjule
de reelle motiver og gerningsmænd.
Lad os se generationsteorien som sand.
Hvordan kan ingen fra den tredje generation
være dukket op eller blive kendt af myndighederne?
Hvordan kan den generation reelt set ikke efterlade spor,
så der ikke længere er objektive beviser?
Det er faktisk…
Det er noget, man kan påpege.
Men jeg, der altid prøvede at tænke i RAF-kategorier,
er sikker på, at hvis RAF siger, det var dem,
så var det dem.
Som forberedelse til vores samtale læste jeg de gamle tilståelsesbreve igen.
'85, '86, '87.
Attentaterne i den periode og brevene
var konsekvente.
Men Rohwedder-tilståelsen er meget anderledes end de forrige.
Alle vi, der kæmper for et liv med værdighed i en verden uden herskere,
bør smøge ærmerne op og blive en fælles styrke.
Den revolutionære bevægelse skal udvikle
et ægte og konkret menneskeligt perspektiv.
Spiren af et nyt samfund skal dukke op,
hvor folk begynder at leve sammen uden herskere
på en selvvalgt måde.
Vi er klar til at arbejde med alle, der føler,
at denne kapitalistiske virkelighed kvæler dem.
"Den revolutionære bevægelse skal være en reel og synlig politisk kraft."
Det betyder, at RAF...
...ville vise folk en udvej.
Det er selvsagt en gennemtænkt politisk strategi,
men umulig at gøre til virkelighed. Ikke engang med vold.
Folk i DDR ville have noget helt andet.
DEN 14. MARTS 1990
HELMUT KOHL KOMMER TIL LEIPZIG
FORAN OPERAHUSET ONSDAG DEN 14. MARTS KL. 17
Helmut!
Det, der plagede mig dengang,
var tanken om, at alt, der kom fra Vesten, var godt.
At ingen undersøgte det, og ingen sagde:
"Det er kapitalisme, og det er ikke godt."
Helmut!
Den 14. marts 1883 døde Karl Marx.
Den 14. marts 1990 steder vi hans filosofi til hvile.
Jeg vil fortælle vores tyskere i DDR,
at ingen bliver værre stillet, men mange bliver bedre stillet.
Det stod klart for mig, at intet i DDR ville overleve.
Så det uundgåelige skete: Der kom isenkræmmere.
Og da de første Coca-Cola-dåser blev smidt på gaden,
var alt det tydeligvis kommet hertil. Jeg fandt det ulækkert.
Og i supermarkedet tænkte jeg: "I guder, det kan da ikke passe!
Hvem behøver 50-60 forskellige typer yoghurt?"
I DDR havde vi tidligere en med jordbærsmag og en uden.
Og det var nok.
Det frie markedssystem foregiver at give folk en chance
for at få en plads i et velhavende land, der hedder Stor-Tyskland,
og være lykkelige i forbrugereufori.
Men i virkeligheden er systemet designet til at gøre folk dumme og apatiske.
Hvis sikkerhed eksisterer, er det det kun for dem, der er klar til
at sælge sig selv i større grad end andre.
For de fleste ydmygede og fornærmede personer
er denne udvikling ødelæggelsen af deres livsstil.
Det var og er statspolitik, at "Tyskland er vores eneste fædreland",
og det gjorde nationalisme socialt acceptabel igen.
Især i det tidligere DDR.
Det vitriolske mantra: "Nu er vi nogen igen!
Vi er omsider rigtige tyskere!"
Tyskland!
Siden opløsningen af DDR er racistiske angreb på flygtninge
og udenlandske indbyggere blusset op.
Ud! Ud med udlændinge!
Fascistiske grupper er vokset i styrke
med næsten daglige angreb på sovesale med udlændinge.
Tyskland over alt
Over hele verden
Jeg er imponeret. Chapeau. Sikke en omfattende analyse.
Og også velskrevet.
Men det passer ikke til mordet, vel? "Skabelsen af revolutionære kræfter…"
Ved at dræbe Rohwedder er det ikke et mål, man kunne have...
...nået.
Det giver ingen mening.
Hvorfor Rohwedder? Hvorfor ham med al den ideologi?
Han var ikke en hardliner i strengeste forstand.
Ingen kan besvare det spørgsmål.
Medmindre der er en anden motivation bag det hele.
Hvis det blev udført af Stasi eller en anden…
...som en kopi-handling, så er jeg imponeret.
RAF var en ideel syndebuk.
RAF fik altid skylden, når et attentat fandt sted.
Når noget skete dengang, lød det altid: RAF.
Men man skal også medregne
det endeløse eventyr, der kaldes overvejelse:
Hvem gavner det?