Dne 1. dubna 1991 naše komando Ulricha Wessela
zastřelilo prezidenta Treuhandu v Berlíně, Detleva Rohweddera.
Rohwedder byl na klíčových pozicích v politice a průmyslu už 20 let.
Jeho jmenování jakožto náměstka Bonnu ve východním Berlíně
mělo korunovat jeho kariéru.
Po anexi
se bývalá NDR stala de facto kolonií západního Německa.
Ekonomika bývalé NDR je systematicky rozkládána,
aby kapitalismus mohl volně přebudovat zemi
dle svých potřeb a bez ohledu na její vykořeněný lid.
Západoněmecká vláda vybrala Rohweddera, aby tento plán provedl.
A vybrali si správného muže, pro jeho brutalitu a aroganci.
Jednou poznamenal, že 40 let socialismu v bývalé NDR
způsobilo větší škody než druhá světová válka.
Slova muže, který hodnotí svět jen z hlediska zisku a produktivity
a nezajímají ho lidské životy.
Činnost Treuhandu způsobila lidem větší škody než jen ztrátu práce.
Nepůsobí jen hmotnou nouzi milionů nezaměstnaných,
ale také ožebračuje jejich srdce a mysl.
Pokud Treuhand uspěje…
„Pro většinu z těch ponížených a uražených lidí
tento vývoj představuje ničení jejich způsobu života.
Mají se držet na předměstích,
jejichž účelem je lidi od sebe izolovat.“
Zároveň se prudce rozmáhá sexistické chování vůči ženám.
Ženy jsou propouštěny ze zavíraných firem jako první.
Mizí školky a jesle.
A ženy ztrácejí své právo rozhodnout kolik, pokud vůbec, dětí chtějí mít.
Pro ně v SRN to není nic nového.
Náš útok proti jednomu z architektů tohoto nového velkého Německa vnímáme
jako útok, který chce tento reakcionářský vývoj potlačit v zárodku.
Proč se cítím tak mizerně?
Tak mizerně.
TREUHAND
Tak mizerně.
Proč se cítíme tak mizerně?
Tak mizerně.
Ti, kteří nebojují, umírají postupně.
Svobodu lze získat jen bojem za osvobození.
Frakce Rudé armády,
komando Ulricha Wessela.
Podle mého názoru je toto přiznání to nejlepší, co kdy FRA napsala.
Má všechno.
FRA
NĚMECKO
PŮVODNÍ DOKUMENT NETFLIX
Německá říše…
Nikdo nemá v úmyslu stavět zeď.
Západní a východní Německo, rozdělený národ.
Jednota, spravedlnost a svoboda…
Frakce Rudé armády.
… vyšinuté útoky barbarských teroristů.
… Vlast.
Povstali jsme z ruin…
Strhněte tu zeď!
Naše vlast je znovu sjednocena.
Vzkvétej, německá vlasti.
KAPITALISTA
Doktor Detlev Rohwedder, syn knihkupce,
vystudoval právo a ekonomii.
V roce 1979 se stal členem představenstva firmy Hoesch v Dortmundu
a od roku 1980 je jeho předsedou.
Pane doktore Rohweddere, dnes máte pověst
tvrdého a cílevědomého manažera.
Změnila vás vaše profese jako člověka?
Nikdy jsem nepochyboval o tom, že to byla FRA.
Že nesou politickou zodpovědnost
a jsou vinni ze spácháni vraždy. To mi bylo jasné.
ŠÉF TREUHANDU ZAVRAŽDĚN
Šéf Treuhandu Rohwedder byl nejspíš zavražděn teroristy.
K zodpovědnosti se hlásí Frakce Rudé armády.
Dnes ráno policisté hledali stopy a jednu našli:
dokument, který zde zanechala Frakce Rudé armády,
teroristická skupina, která si v minulosti často vybírala ekonomické cíle.
Je to jeden z obvyklých dopisů,
které Frakce Rudé armády po svých útocích vydává.
Ve Spolkovém kriminálním úřadu
jsme museli ověřit jeho pravost.
K tomu jsme měli několik možností.
FRA měla vlastní tiskárnu.
Vytvářeli tyto dopisy
s rudou hvězdou, samopalem a písmeny FRA
pomocí takzvaného hlubotisku.
Jakmile náš forenzní tým mohl porovnat tyto tisky pod elektronovým mikroskopem,
potvrdil, že pocházejí ze stejné tiskové desky.
Věděli jsme, že je od FRA.
Co říká toto přiznání?
Je to krátké přiznání…
SPOLKOVÝ PROKURÁTOR VON STAHL
… napsané typickou politickou hatmatilkou FRA.
„V boji proti reakcionářským plánům
Velkého Německa a západní Evropy
potlačit a zneužít zdejší lid…“
A tak dále.
V pětistránkovém dopise je Rohwedder obviněn,
že je kapitalistickým stratégem a brutálním reformátorem.
Pamflet plný výstředních, pseudo-revolučních módních frází.
Zároveň vzrostla zločinecká schopnost těchto lidí.
Téměř nezanechávají použitelné stopy.
Frakce Rudé armády nebyla Rudá armáda.
Bylo to…
Když se podíváte na celých 28 let jejich existence,
byla to přinejlepším frakce,
což znamená poměrně malá skupina lidí.
Někteří lidé rozlišují několik generací FRA.
V podstatě docházelo k neustálému přílivu nováčků,
kteří byli asimilováni do FRA.
Žili jako ryby ve vodě.
Byli to městští partyzáni.
Žili v ilegalitě.
Ale tato skupina byla dost odvážná na to, aby zaútočila
na politickou a obchodní elitu západního Německa
a přední osobnosti země.
Tato troufalost byla z historického hlediska bezprecedentní.
Politické bombové útoky v západním Německu.
Nová forma politické konfrontace
v posledních týdnech děsí miliony Němců.
Bilance teroristických útoků nikdy nebyla děsivější.
Spolkový prokurátor Buback
byl zastřelen na ulici v Karlsruhe.
PONTO ZAVRAŽDĚN
Jurgen Pronto, významný německý bankéř, zemřel po pokusu o atentát.
V případu Schleyerova únosu
se hromadí důkazy, že šéf Asociace zaměstnavatelů
byl zavražděn teroristy.
Varovali jsme je.
Předpovídali jsme, kdo bude další obětí.
Ale zároveň jsem byl svědkem
bezmocnosti německých bezpečnostních sil
při řešení těchto předvídatelných operací FRA.
FRAKCE RUDÉ ARMÁDY, DRUHÁ GENERACE LUTZ TAUFER
Rohwedder byl vždy jedním z těch úřednických zločinců,
kteří se nezastaví před ničím,
a v zájmu moci a zisku plánují utrpení a zoufalství milionů lidí.
V osmdesátých letech si Rohwedder udělal jméno jako
brutální podnikový reformátor.
Nemluvte o „našich“ ztrátách!
Pane Rohweddere, myslíte, že vás mají zaměstnanci rádi?
Ne, to si nemyslím.
Také si nemyslím, že to je něco, o co má šéf firmy
usilovat nebo to očekávat.
Musí existovat jasný… jak to jen říct…
nechci říct společný nepřítel, ale musí tu být člověk,
na kterého lidé mohou svést své frustrace, existenční starosti,
zklamaná očekávání, nízké mzdy,
strach z nezaměstnanosti a podobně.
Likviduje pracovní místa
aniž by pro nás vytvářel nové příležitosti!
Ve městě, v němž je už nyní míra nezaměstnanosti 18 % a dále stoupá,
je toto skandál!
Během několika málo let
propustil více než dvě třetiny zaměstnanců Hoesch
a přivedl bankrotující společnost zpět do zisku.
Za to byl v roce 1983 zvolen „Manažerem roku“.
Jeho jmenování náměstkem Bonnu ve východním Berlíně
mělo korunovat jeho kariéru.
Dala vám práce v Dortmundu hodně pro vaši novou pozici?
Rozhodně ano.
Věřím, že kvůli této zkušenosti mi tuto práci nabídli.
Získal jsem jejich důvěru ve své schopnosti,
protože v nových spolkových státech bude zapotřebí řešit mnoho konfliktů.
A myslím, že budete potřebovat někoho, kdo se nebojí
postavit se před pracující a mluvit k nim.
Zkusím to zopakovat:
Čelíme situaci, která se dramaticky zhoršuje.
Pánové, já nejsem typ strojvedoucího,
kterému je jedno, jakým směrem se vlak vydá.
Je propouštění zaměstnanců jednodušší,
protože je vy, jako prezident, osobně neznáte?
To je samozřejmé.
Kdybych je znal osobně,
vstřebával jejich lidské osudy,
rozhodování by bylo těžší.
Ale když je v sázce přežití celé firmy, musí se něco udělat.
V Rohwedderově případu si myslím, že je téměř 100% jisté,
že v tom byla zapletená a za to zodpovědná takzvaná třetí generace FRA.
Vrazi šéfa Treuhandu Detleva Rohweddera
se vypařili.
Na místě činu v Düsseldorfu
nebyly nalezeny žádné solidní důkazy ani další stopy.
Vyšetřování stagnuje.
Ministr spravedlnosti Kinkel se vrátil z dovolené ve Švýcarsku.
Jeho prohlášení den po vraždě připomíná vyhlášení bankrotu.
Odhadujeme, že jádro skupiny má asi 15 členů.
Ale upřímně netušíme, kdo ti lidé jsou.
Je to proto, že ta skupina je velmi malá,
a také, že na rozdíl od minulosti nezanechávají stopy.
To je pravda.
Od vraždy ministra financí Karryho před deseti lety
a manažera MTU Zimmermanna o čtyři roky později,
nové důkazy nepřibývají.
V případu ředitele Siemensu Beckurtse v roce 1986 také nic.
A žádný důkaz nebyl nalezen
po podobném útoku na ministra zahraničí Neusela.
FRA vydala tradiční přiznání, ale žádné stopy k pachatelům.
Předvídatelnost FRA, kterou považuji za klíčovou zásadu,
lze uplatnit i na jejich chování vůči úřadům.
Neexistuje případ,
ve kterém by FRA poskytla informace policii.
Rohwedder…
Řeknu to takhle,
viním z toho kapitalismus.
Ale kapitalismus nezastřelíte.
Jinak by to někdo dávno udělal.
Jsem Lutz Taufer. S dalšími pěti lidmi
jsme zaútočili na německou ambasádu ve Stockholmu a zabili dva rukojmí.
Zemřeli tam i dva lidé z naší skupiny.
Strávil jsem 20 let ve vězení, většinu na různých druzích samotky.
Třetí generace…
Nejsem si jist, kdo mezi nimi byl.
Nebyl jsem s nimi v kontaktu.
Možná jsem jednoho z nich potkal, aniž bych to věděl.
FRA byla samozřejmě komunistická,
socialistická, v jisté formě levicová.
Doufali jsme, že porazíme světový systém,
který vedl k fašismu i kolonialismu.
Chtěli jsme s tím systémem bojovat, překonat ho a rozbít ho,
aby mohl jeho místo zaujmout,
jiný systém, humánnější společnost.
Byl jsem součástí první poválečné generace
v zemi která začala dvě světové války.
Vyrůstal jsem v kultuře,
kde fašismus ještě neztratil popularitu.
Jeden z mých učitelů přišel do třídy s přenosným gramofonem.
Přiměl nás poslouchat desky s Hitlerovými projevy.
Tento německý lid je opět silný,
silný duchem, silný vůlí…
Když mi bylo 16, 17 let, uvědomila jsem si,
že za druhé světové války bylo zabito šest milionů Židů.
Dnes vím, že můj táta byl členem SS.
Jeho jediná reakce byla: „Kdo ti řekl takový nesmysl?“
To byla pro mě motivace,
uniknout takové bigotnosti.
Zhruba ve stejnou dobu probíhala válka ve Vietnamu.
Vyšli jsme se do ulic, abychom demonstrovali
za mír ve Vietnamu.
Lidi nám měli tleskat.
Ale plivali na nás.
Oni…
Já říkám všechny pobít.
To by bylo nejlepší,
vyhladit je!
Zastřelte je.
Žijí z našich těžce vydřených daní.
Pryč s nimi. Nahoru ke zdi a zastřelit!
Lidi na nás křičeli: „Vás zapomněli dát do plynu.“
Taková byla tehdy situace.
Byli jsme v zemi, kde jsme nemohli dýchat.
Nikdo nás nechtěl.
V takové atmosféře jsme neměli šanci začít normální život.
Udělali jsme vše pro to, abychom systém přemohli.
24. dubna 1975
šest teroristů obsadilo německé velvyslanectví ve Stockholmu.
Požadují propuštění vězňů z řad FRA.
Když západoněmecká vláda požadavky odmítne,
zastřelí dva pracovníky ambasády a odpálí bomby.
Natáčej to!
Jsme u německé ambasády a právě jsme slyšeli obrovský výbuch.
Naším cílem bylo osvobodit tuším 16 vězňů.
A nakonec z toho byli čtyři mrtví
a čtyři lidé odsouzení na doživotí.
Pomoc!
Nikdy předtím jsme nepodnikli takový násilný útok.
Všechny naše činy
měly také inspirovat ostatní,
aby nás viděli jako příklad a zapojili se do ozbrojeného boje.
V té době jsme o tom hodně mluvili:
násilí ano, nebo ne?
Jsou to legitimní prostředky, nebo ne?
Vždycky jsem cítila,
že když chci bojovat proti systému,
musím to udělat s plným přesvědčením.
Podle mého názoru byli členové FRA ochotni vzdát se všeho,
dokonce i riskovat své životy.
A já to považovala
za něco výjimečného.
Nejdříve jsem spálila všechny své dokumenty,
abych se mohla stát členkou FRA.
První věc, kterou mi dali, byla zbraň.
Silke Maier-Wittová, 27 let, je považována za velmi nebezpečnou.
Je obviněna z několika závažných zločinů.
Je vysoká 171 cm a má štíhlou postavu.
Má modré oči a tmavší blond vlasy.
Poznávací znamení: několik chybějících zubů.
Měla jsem na starost najímání aut.
Naučila jsem se falšovat pasy
a podobné věci.
POLICIE
NALÉHAVĚ HLEDANÍ TERORISTÉ
Na útěku je 16 členů FRA, ale policie zná jejich totožnost.
Probíhá pátrání.
Informace prosím předejte nejbližší policejní stanici.
V roce 1980
byla FRA v podstatě
na kolenou kvůli jistému incidentu.
Náhoda vedla k vlně zatýkání ve Frankfurtu.
Podařilo se chytit celé vedení FRA.
Velký úspěch, hlavně zatčení Christiana Klara.
Jinak to nelze říct, byl to největší vrah ve FRA.
Nemilosrdně zabil několik lidí.
Měli jsme rozhodně pocit, že je máme, že je konec.
Po všech těch zatčeních byla FRA prakticky mrtvá.
Byli jsme doslova…
„bez hlavy“.
Pak…
se někdo z naší skupiny dal dohromady se Stasi.
A ti nám řekli,
že půjdeme do NDR.
Má další otázka byla: „Co vlastně vím o NDR?“
Popravdě nic.
Taky jsem byla nejdřív zklamaná,
protože jsem si říkala: „Jaké revoluční věci udělám v NDR?“
VSTUP PRO OBČANY SRN A DALŠÍCH ZEMÍ DLOUHODOBÝ POBYT
Pak jsme dostali naše občanské průkazy
a stali se oficiálními občany NDR.
Na jedné straně to byla obrovská drzost,
na druhé tleskám Stasi
za velmi profesionální provedení.
Jejich životopisy byly přepsány,
bylo jim poskytnuto ubytování
a vhodná pracovní místa.
Udělali pro ně vše,
aby se mohli usadit ve své nové socialistické vlasti.
Ale zároveň byl každý jejich krok sledován
s největší podezřívavostí.
Bylo to jako nepřetržitá péče.
Pravidelně se někdo zastavil.
A já si říkala:
„Tahle organizace mě vážně má v hrsti.“
Ale jaké jsem měla alternativy? Jít do vězení? Na tu samou dobu?
FRA dosáhla schopností,
jaké se u teroristických organizací zřídkakdy vidí.
Každou porážku dokázali proměnit ve vítězství.
Kdykoli se státu podařilo FRA oslabit,
jim se vždy podařilo získat nové členy.
Poslední, třetí generace FRA
je charakterizována
neobvyklou kriminální energií
a disciplinovaností.
Co je také pozoruhodné,
že až dodnes jejich největší zločiny nejsou ani zdaleka blízko k vyřešení,
ve smyslu nalezení zodpovědných osob
a pochopení jejich činů.
SPOLKOVÝ KRIMINÁLNÍ ÚŘAD AGENT V UTAJENÍ
Mnoho lidí viní ze všech útoků po roce 1983
takzvanou třetí generaci FRA.
Já tomu prostě nevěřím.
Nemyslím, že tahle třetí generace existovala.
Pracuju pro Spolkový kriminální úřad už 35 let.
Jako policista, vyšetřovatel.
Prostě nevěřím, že FRA…
od roku 1987 dále,
nebo možná ještě dřív,
byla schopna provést tak přesné útoky jako ten na Rohweddera
a také ten na Herrhausena.
FRANKFURT 30. LISTOPADU 1989
16 MĚSÍCŮ PŘED VRAŽDOU
Dobrý večer.
Šéf Deutsche Bank Alfred Herrhausen byl dnes zavražděn teroristy.
Dobré ráno. Po výbuchu bomby,
který dnes ráno zabil šéfa největší německé banky,
se Evropané ptají,
zda se vrací teroristická vlna, která řádila před lety.
Bomba vybuchla dnes ráno,
když byl Herrhausen na cestě do Frankfurtu,
finanční metropole země.
Útok otřásl německou společností,
protože Herrhausen ovládal obchodní impérium.
Za útokem možná stojí teroristická skupina FRA.
Vyšetřovatelé to nazývají „technologický teror“
a viní možnou třetí generaci FRA.
Tady jsou naši kolegové na místě činu.
Tenhle důstojník je z vyšetřovací jednotky.
Jasně vidíte, jakou silou bomba FRA
udeřila do Herrhausenova obrněného vozu.
Použili dutou nálož domácí výroby,
aktivovanou pomocí fotosenzoru.
Samotný senzor musel aktivovat někdo, kdo byl poblíž.
Nejdřív projel doprovodný vůz, pak se aktivovalo čidlo
a pak výbuch rozrazil pravé zadní dveře.
V Německu je jen pár lidí,
vesměs vojáků či profi pyrotechniků, kteří by toto uměli sestavit.
Měli jsme hodně o čem přemýšlet.
Kdo by to zvládl udělat?
Já sám jsem byl na místě útoku na Herrhausena.
Bydlím nedaleko.
Slyšel jsem obrovskou ránu,
tak jsem tam zajel a viděl, co se stalo.
Byl to úplně nový způsob atentátu.
Všechny předchozí útoky byly dost primitivní.
Střelba z okolojedoucích motocyklů a podobně.
Tohle pro FRA nebylo typické,
atentát na Herrhausena s nástrahou
a vražda Rohweddera
bezchybnou ranou z dálky.
To byly velmi precizní operace,
podle mého mínění byly vojenského střihu.
Rohwedderův případ…
Mám velké pochybnosti o tom, kdo za ním stál.
Tak přesná střela ze 60 metrů
za ztížených světelných podmínek, navíc se světlo lámalo v okně.
To jsou podmínky, které zvládne jen profesionál.
Pracovna Karstena Rohweddera, v níž byl zastřelen.
Za pomoci laserového paprsku
se Spolkový kriminální úřad snaží určit balistickou křivku
a najít přesné místo, odkud se střílelo.
- Běžte doprava. - Doprava.
Stát. To by mělo být ono.
Trochu výš.
- Dolů. Teď? - Trochu výš a doprava.
Trochu výš a doprava. Stát!
- Ano. - To je to místo.
- Ano. - Přesně.
Zaměřujeme laserový paprsek oknem, abychom vystopovali kulky
a určili přesnou pozici střelce v této zahradě.
Máme v plánu i další proceduru, abychom čin rekonstruovali,
se stejným typem zbraně, puškou G1.
Zbraň se nikdy nenašla.
Ale našli jsme nábojnice,
což je důležité pro určení typu použité zbraně.
Mikroskopická analýza kulek ukázala,
že stejnou zbraň použili několik týdnů předtím
při útoku na americkou ambasádu v Bonnu.
SEDM TÝDNŮ
PŘED VRAŽDOU
Naše tisková kancelář v Bonnu hlásí teroristický útok
na americké velvyslanectví v Bonnu.
Na jejich velkou budovu zřejmě stříleli kulomety přes řeku Rýn.
Vystřelili více než 200 ran,
ale v dohledu nebyla žádná potenciální oběť.
To byl ale amatérský útok.
Stříleli na americkou ambasádu přes řeku.
Považovali jsme to za příliš amatérské na standardy FRA.
A jen o pár týdnů později stejnou puškou zabijí Rohweddera?
A neměli jsme nic. Vůbec nic.
Je pozoruhodné,
že po každém precizním útoku následoval jeden velmi amatérský.
Podle mě to má jen zakrýt
skutečné motivy a skutečné pachatele.
Předpokládejme, že platí ta teorie generací.
Jak je možné, že žádný člen třetí generace
nikdy nevyplul na povrch nebo nebyl odhalen úřady?
Jak to, že tato generace
prakticky nezanechala stopy,
takže už neexistuje žádný objektivní důkaz?
Skutečně…
to je něco, co se dá namítnout.
Ale já jsem se vždy snažil myslet v kategoriích FRA
a jsem si jistý, že pokud FRA řekne, že jsou za něco zodpovědní,
pak to byli oni!
V rámci přípravy na tento rozhovor
jsem si znovu přečetl ta stará přiznání.
Z roku 1985, 1986, 1987.
Všechny ty útoky a dopisy z toho období
byly konzistentní.
Ale to přiznání u Rohweddera
se velmi liší od těch dřívějších.
Všichni, kteří bojujeme za důstojný život
ve světě bez vládců,
si musíme vyhrnout rukávy a stát se společnou silou.
Revoluční hnutí
si musí vytvořit skutečnou a konkrétní lidskou perspektivu.
Musí vyrašit výhonek nové společnosti,
takové, v níž lidé budou žít bez vládců a rozhodovat o svém osudu sami.
Jsme připraveni spolupracovat s každým,
kdo cítí, že ho kapitalistická realita dusí.
„Revoluční hnutí se musí stát skutečnou a znatelnou politickou silou.“
To znamená, že FRA…
chtěla lidem ukázat cestu ven.
Jistě, je to promyšlená politická strategie,
ale je nemožné ji proměnit v realitu.
A to dokonce ani násilím.
Lidé v NDR chtěli něco úplně jiného.
LIPSKO
14. BŘEZNA 1990
HELMUT KOHL PŘIJÍŽDÍ DO LIPSKA
NÁMĚSTÍ PŘED OPEROU STŘEDA 14. BŘEZNA, 17:00
Helmut!
To, co mě už tehdy trápilo,
byla ta myšlenka, že všechno, co pochází ze Západu, je dobré.
Že to nikdo nezkoumal,
nikdo neřekl:
„Tohle je kapitalismus,
a to není dobré.“
Helmut!
14. března 1883
zemřel Karl Marx.
14. března 1990
uložíme k odpočinku i jeho filozofii.
Chci našim přátelům Němcům v NDR říct,
že se nikomu život nezhorší, ale mnohým zlepší
Bylo mi jasné, že nic v NDR nepřežije.
Takže se stalo nevyhnutelné: otevřely se první hobbymarkety.
A když házeli do ulic první plechovky Coca-Coly,
bylo jasné, že sem přišlo všechno.
Mně to připadalo nechutné.
A v supermarketu jsem si pomyslela:
„Bože! To nemůže být pravda!
Kdo potřebuje 50, 60 různých druhů jogurtu?“
Předtím jsme v NDR měli dva, s jahodovou příchutí a bílý.
To taky stačilo!
Systém volného trhu předstírá, že lidem nabízí šanci
zajistit si místo v bohaté zemi zvané Velké Německo
a být šťastný v konzumní euforii.
Ale ve skutečnosti je systém navržen tak,
aby z lidí udělal apatické ignoranty.
Pokud bezpečnost vůbec existuje, pak jen pro ty, kteří jsou připraveni
se bezpodmínečně prodat v ještě větší míře než ostatní.
Pro většinu těch ponížených a uražených lidí
tento vývoj představuje ničení jejich způsobu života.
Politikou tohoto státu byla a je
představa „Německa, naší jediné vlasti,“
která učinila nacionalismus opět společensky přijatelným,
zejména v bývalé NDR.
Tato jedovatá mantra: „Teď jsme zase někdo!
Konečně jsme skuteční Němci!“
Německo!
Od zrušení NDR se rozhořely otevřeně rasistické útoky
na uprchlíky a cizince.
Pryč! Cizinci pryč!
Fašistické skupiny získaly na síle,
což vedlo k téměř každodenním útokům na ubytovny pro cizince.
Německo nade vše,
nad celý širý svět.
Jsem ohromená. Respekt! To je ale vyčerpávající analýza.
A dobře napsaná.
Ale ten atentát do ní nezapadá, že?
„Vytvoření revolučních sil…“
Tím, že zabijete Rohweddera, tohoto cíle nemůžete…
dosáhnout.
To nedává smysl.
Proč Rohwedder?
Proč, vzhledem k celé té ideologii?
On, který nebyl zrovna zastánce tvrdé linie.
Na to nikdo nemůže odpovědět.
Pokud tedy za tím vším není jiná motivace.
Pokud by to provedla Stasi nebo někdo jiný,
nějaký imitátor FRA, to by na mě udělalo dojem.
FRA byla ideální obětní beránek.
FRA byla vždy z útoků podezřívána jako první.
Když se tehdy něco stalo, jako první bylo slyšet: „FRA.“
Ale musíme se snažit si osvojit
to nekonečné dobrodružství zvané přemýšlení:
kdo z toho má prospěch?