Iz novonastalih ruševina
Budućnosti okrenuti, stojimo
Dopustite nam da istinski služimo vašem dobrom bogatstvu
Njemačka, naša domovina
Trijumf nad prošlom tugom
Može li se pobijediti u jedinstvu
Jer mi ćemo postići sutra
Kad nad našom Njemačkom
Tamo sija sunce
Stasi idi kući!
Nismo mislili da će DDR ikada prestati postojati.
Nismo vidjeli da dolazi.
Tek kasnije sam shvatio da je to moguće.
Mediji nam govore
RAF je ubio Rohweddera, šefa Treuhanda.
Međutim, nakon razmatranja izvedbe, njezinog pretpostavljenog planiranja,
i ideološke pozadine, ova se pretpostavka čini pogrešnom.
S druge strane, postoje mnoge indikacije
da su atentati planirani i izvedeni
od strane ostataka istočnonjemačkog Ministarstva državne sigurnosti,
poznat kao Stasi, koji je u to vrijeme još uvijek bio operativan.
U slučaju Rohwedder, vidim samo jednu mogućnost:
Vidim da su to izveli nezadovoljni građani
bivšeg DDR-a.
Apsolutno sam siguran u to.
Ti su ljudi morali imati izvrsnu vojnu obuku,
uključujući obuku neophodnu za snajperista.
Ovo vidim kao ubojstvo iz osvete.
Je li to stvarno moguće ili vrlo malo vjerojatno?
Kad je u pitanju Stasi, nikakvo zlo ne dolazi u obzir.
NJEMAČKA
NETFLIX ORIGINALNA DOKUMENTARNA SERIJA
Njemački Reich!
Nitko nema namjeru graditi zid.
Zapadna i Istočna Njemačka, podijeljena nacija.
Jedinstvo i pravda i sloboda…
Frakcija Crvene armije...
Suludi napadi barbarskih terorista...
…Domovina
Uskrsnuo iz ruševina…
Srušite ovaj zid!
Otadžbina naša, ujedinjena.
Cvjetaj, njemačka domovino
OKUPATOR
G. Rohwedder je ubijen. Koje su tvoje misli?
Ima li on? To je novost za mene.
Danas još nisam slušao vijesti.
- Niste čuli? -Ne.
Bio je šef Treuhanda. Da li…?
Oh, pa...
Valjda su imali svoje razloge.
Ne mogu ih kriviti.
Da sam imao priliku, izvadio bih još nekoliko.
Nikad prije nismo bili ovako sjebani!
Mislim da je zapadnonjemačka vlada to odavno trebala shvatiti
da ovo nije način na koji vode svoju politiku.
Možda će to učiniti da shvate da pet novih saveznih država
su bomba koja čeka da eksplodira.
Nešto se moralo dogoditi. To su svi mogli vidjeti.
Sumnjam da su to stvarno učinili teroristi RAF-a,
kako kažu u vijestima.
Ne znam, mogao je biti netko od ljudi iz Stasija.
sasvim sam siguran...
da to nije bio samo neki ludak ili politički...
neodgovorni ljudi, poput RAF-a.
Mislim na pogubljenje Detleva Karstena Rohweddera
imali ekonomske razloge,
zbog odluka koje je donosio, mjera za koje je bio odgovoran.
Berlin, centar grada. Jedna poslovna zgrada ima najvažniju adresu
za bogate investitore sa Zapada koji žele ulagati u DDR.
U pregovorima smo oko kupnje poduzeća.
Što se događa?
-Kupujemo tvrtku. -Koji?
ne moram ti reći. Ne želim ti reći ovdje.
Samo sam u posjetu.
-Za što? - Samo da vidim što se događa.
- Ne biste bili ovdje bez razloga. -Zašto ne? Posjećujem stare prijatelje.
Sam sam iskusio Treuhand i gledao...
ljudi koji stoje u redu kako bi se dočepali bilo koje tvrtke.
Došli su poslovni ljudi misleći,
"Hej, kakva pogodba.
Mogu kupiti potpuno opremljenu tvrtku...
za euro."
pretjerujem,
ali opći dojam je bio,
"Evo okupatora,
razbijanje svakakvih tvrtki...
da ih rasprodaju za brzu zaradu."
Ne znam kako da nazovem te ljude.
Iskorištavaju stvari gdje god nađu nešto za iskorištavanje.
Napali su
naša mala zemlja ko skakavci.
I…
Želio bih reći da nisu samo dodali kaosu,
također su pogoršali osobnu bijedu ljudi.
I nisi mogao pomoći…
razmišljanje,
"Dakle, vi biste trebali biti naša braća i sestre?"
Trenutno smo doista u fazi
kad poduzeća, kad cijelo gospodarstvo
treba znojiti sve ostatke socijalizma. Morat ćemo ovo izdržati.
I što se brže pozabavimo ovom krizom,
kao bolestan, brže ćemo izaći na drugi kraj.
Detlev Karsten Rohwedder bio je najmoćniji njemački poslovni tajkun
njegovog doba.
Pretpostavljam da se nekima nisu svidjele neke njegove odluke.
Pomalo podsjeća na Divlji zapad.
Neki ljudi su prilično drski kada se bave Treuhandom.
To bi jednostavno bilo nemoguće u Zapadnoj Njemačkoj.
Naravno, politike privatizacije
koje je Treuhand tako snažno provodio u našoj zemlji
uvijek su i hvaljeni i osuđivani.
Kad se sjetim proljeća 1991.
čini se da su Rohweddera svi mrzili.
I zapitali smo se: "Jesmo li ovdje sigurni?"
Dobili smo već nekoliko prijetnji.
Boravak u hotelu Grand,
često smo iskoristili priliku
prijeći ujutro do zgrade Treuhand.
Točno preko puta nalazila se takozvana "Kuća demokracije".
A on je rekao, "Vidi, ako me je netko htio ubiti,
mogao bi sjediti tamo i pucati u mene, a da ga ne uhvate.
Nemamo kontrolu nad tim tko ulazi i izlazi iz te zgrade."
Tako…
Sada možemo…
Gospođa Rohwedder je uvijek tvrdila
u našim telefonskim razgovorima da iza toga mora stajati Stasi.
Zato što su njihove stare mreže bile nesretne
s mužem koji je raspustio DDR.
Tijekom svog rada vidio je dokaze
pokazujući gdje se Stasi mogao sakriti
nekoliko stotina milijuna koji su nestali.
I Stasi je bio zabrinut da bi mogao pronaći njihovo skrovište.
Evo nekoliko teleksa
Poslao sam Uredu državne kriminalističke policije, Odjelu sigurnosti.
“Dokazi snažno sugeriraju
da se pojavljuje novi oblik terorizma,
koji uvelike premašuje i zasjenjuje RAF.
Ne samo da ima puno više članova od RAF-a,
bivši Stasi-jevci mnogo su profesionalniji
u pogledu obuke, komunikacije, financijskih sredstava,
logistika, iskustvo i unutarnje znanje.
I odlučno su odlučni.
Glavni sigurnosni ured Saske-Anhalt,
Klaus-Dieter Matschke..."
Da, mislio sam apsolutno...
što sam ovdje rekao.
To bi samo pogodovalo
oni koji su vjerovali rasprodaji,
potpuni raspad zemlje,
mogao zaustaviti ubojstvom ovog čovjeka.
Moje ime je Klaus-Dieter Matschke.
Radio sam za Saveznu obavještajnu službu,
kasnije za Savezni ured za zaštitu ustava.
U tom svojstvu premješten sam u bivši DDR...
istraživati...
koji je prije ponovnog ujedinjenja radio za Stasi.
Što su učinili?
Moj je posao bio prijaviti sva svoja otkrića
izravno premijeru.
Uspostavio sam kontakt
s bivšim Stasijevim generalima.
Proveli smo puno vremena zajedno,
uključujući zajedničko piće.
Ako trebam više informacija o nekoj temi,
Upravo sam pitao jednog od njih i on bi mi dao odgovor.
Pitao sam generale o slučaju Rohwedder,
i došli su do istog zaključka:
vjerojatno su odgovorni njihovi vlastiti ljudi.
Moje ime je Eberhard Böttcher.
Radio sam za Ministarstvo državne sigurnosti.
Moj zadnji posao bio je u poslovnici XXII,
kao načelnik Odjela 1, a moj čin je bio potpukovnik.
Moj jedini razlog za pridruživanje Stasiju
bila je moja predanost sprječavanju još jednog rata.
Drugi svjetski rat doživio sam na vlastitoj koži.
Moj rodni grad Plauen je bombardiran i 80% uništen.
Jedva da je ostala ijedna zgrada.
Znam što znači strahovati za svoj život dok se skrivaš u podrumu.
Ovo iskustvo je ostalo u meni i oblikovalo me tko sam.
Nema više rata!
DDR MLADOST POZDRAVI MLADOST SVIJETA
Prijateljstvo s našom braćom Rusima!
DDR je bio antifašistička država i to ju je činilo boljom Njemačkom.
Moraš zapamtiti
da svaki nacist koji je želio pobjeći,
koji nije htio biti uhvaćen i suđen od strane Rusa,
probili su se do zapadnih zona.
To je dovelo do zapadnih zona
prepuna svih vrsta nacista.
Isti ljudi
koji je i mene htio ubiti, samo nekoliko godina ranije...
jer sam Židov.
Uzmite u obzir ovo užasno razdoblje povijesti naše zemlje,
holokaust, razaranja Drugog svjetskog rata,
užasnu nepravdu koju je Njemačka nanijela svojim europskim susjedima i SSSR-u.
Imajući sve ovo na umu,
ne zaslužujemo veliku radost ponovnog ujedinjenja.
Iako to nikako ne zaslužujemo, mi smo to postigli.
Iz ekonomske perspektive,
DDR je bio osuđen na kolaps.
Ali to nisam očekivao s obzirom na njegov koncept društva.
Bilo je izdaje i u našim redovima.
Ljudi su poslali.
Neki su se samo uplašili. Sve bi učinili…
iz straha.
Nadali smo se da bi se socijalizam mogao ponovno osmisliti.
Čekali smo da se ovo dogodi.
Ali što se umjesto toga dogodilo?
Potpuni kolaps, po nalogu samog Gorbačova.
Gorbi! Gorbi!
Sovjetski Savez je bio u velikim ekonomskim problemima.
U ljeto 1989. god.
Helmut Kohl me pitao...
dati Sovjetskom Savezu, a samim tim i Gorbačovu,
nevezani kredit od pet milijardi maraka.
Gorbačov je imao velikih financijskih problema.
U normalnim okolnostima smio sam dati samo nevezani zajam
kad bih bio 99% siguran da ću dobiti natrag novac.
U ovom slučaju bio sam 99% siguran
ne bismo dobili novac nazad,
ali samo smo zanemarili naše financijske propise.
Ovo je bila vrlo važna gesta za izgradnju povjerenja,
signalizirajući Gorbačovu
da se može osloniti na Helmuta Kohla i njegovu vladu.
G. Generalni sekretar,
ako pritisnete lijevu tipku na tom uređaju,
vidjet ćete sliku današnjeg počasnog gosta: sebe.
Glavni tajniče, naša najvažnija poruka vama je:
hvala vam na brzini i dinamici vaše politike.
Željeli smo postići promjenu stava.
Sovjetski Savez je počeo razmišljati,
“Možda nam je bolje
imati dobar odnos s ponovno ujedinjenom Njemačkom,
nego imati Zapadnu Njemačku za neprijatelja."
Na njemačko-sovjetskom samitu u Moskvi,
Kancelar Kohl i glavni tajnik Gorbačov
proveo četiri sata u privatnim razgovorima.
Sovjetsko je vodstvo bilo impresionirano
da je Helmut Kohl došao u Moskvu
s velikodušnom ponudom za ekonomsku potporu.
Gorbačov i ja se slažemo
da njemačka nacija treba imati jedino pravo
odlučiti
želi li ponovno živjeti kao jedna država.
Bio je kao…
Daj da ti stisnem ruku.
Bio je to dobar dan. Možemo biti ponosni, zaista ponosni.
Mislim da bismo trebali proslaviti i popiti piće upravo sada.
DDR je morao nestati
pred Zapadnom Njemačkom,
jer je izgubila sve svoje saveznike.
To je istina!
Jeste li svi popili piće?
Da!
Evo za Njemačku!
Zbog Gorbačovljeve izdaje...
propala nam je zemlja.
Ništa više nije imalo smisla.
Bio sam depresivan, utučen.
I moj posao je nestao. Morali smo ići.
Posljednji članovi osoblja Stasija
danas su posljednji put napustili radno mjesto.
Dežurni mi je rekao...
Prvo moramo pokupiti njihovo oružje i staviti ga u skladište.
Zatim će svoje službene uniforme predati u središnje skladište.
Nismo htjeli biti identificirani kao bivši službenici Stasija.
Loš tisak u novinama,
TV i tako dalje izazvali su dosta neizvjesnosti.
Bio je čak i zakon koji se razmatrao
označiti MFC zločinačkom organizacijom.
DOLJE STASI
Ministar okoliša, Karl-Hermann Steinberg
bio je tajni doušnik Stasija.
Ministre, komentirate li optužbu?
Moram odbaciti optužbe gospodina Fischera.
MINISTAR ZAŠTITE OKOLIŠA KARL-HERMANN STEINBERG
Htjeli bismo vam postaviti nekoliko pitanja
u vezi vašeg rada za Ministarstvo državne sigurnosti.
Odakle ti ta ideja?
-Možemo li te zamoliti-- -Ne, i prestani me slikati.
Tražimo gospodina Pirnea.
Pirne? To sam ja.
-Vas? -Da.
-Možeš li prestati s ovim, molim te? -Jeste li vi službenik Stasija?
-Ne. Prestani s tim, molim te. - Jeste li bili Stasijev časnik?
Postoje dokumenti koji navode
da ste specijalac.
Pa, jesam.
-Ti si bio? - To je prošlost, naravno.
Ali vi ste bili specijalac?
Da bio sam.
-I ti to otvoreno priznaješ? -Da.
Zašto bih to poricao?
G. Rohwedder, jeste li uspjeli razbiti stare Stasijeve mreže?
kako bi imali više slobodnih ruku?
Gospodine Lohse, ako mislite na članove Stasija,
nemamo ih u Treuhandu, više ne.
Ne bih vodio organizaciju u kojoj rade takvi ljudi.
Mnogi su ljudi otpušteni po kratkom postupku
bez ikakvog razmatranja njihove službe ili priznanja za njihovo životno djelo.
Bili su lišeni pravde.
I uzrujalo me vidjeti da se toliko ljudi zanemaruje
od strane samopercipiranih pobjednika povijesti.
Nije bilo pobjede.
Ako je netko pobijedio, onda smo to mi, istočni Nijemci.
Naši su ljudi preko noći postali nebitni.
Danas general, sutra siromah.
To je imalo ogroman negativan učinak
na sve bivše oružane snage,
ne samo Stasi.
“To bi svima trebalo biti jasno
da bivši članovi Stasija predstavljaju nestabilno društveno pitanje.
Socijalna situacija pripadnika Stasija je, u najmanju ruku, katastrofalna.
Bivši visoki zapovjednici su ili smijenjeni,
nezaposleni ili siromašni radnici na dnu društvene hijerarhije,
znatno ispod svojih kvalifikacija."
A to su sve bili ljudi koji su svojevoljno sišli s vlasti
kako bi našli svoje mjesto unutar ovog novog, demokratskog sustava.
Naravno, to ne znači da nije bilo zlonamjernika.
Stasi je imao 100.000 stalno zaposlenih.
Mogao je biti netko tko je kivan.
Svaki čin ubijanja iz osvete...
Nezamislivo.
Iako, bilo je moguće.
Imali smo oružje.
Da smo dobili naredbu da idemo negdje i upotrijebimo oružje,
naravno, otišla bih.
Ali ne znam bih li mogao ispaliti hitac.
Nije me bilo previše briga što je čovjek upucan ili ubijen.
Nije mi bilo važno.
Imao sam hitnijih problema, poput toga kako ponovno stati na noge
i zaraditi za život.
Srećom, upoznao sam šefa zaštitarske tvrtke.
Odmah me zaposlio.
Ali svejedno se osjećalo kao
Bio sam ravnatelj bolnice i degradiran sam na portira.
Tada smo zapošljavali puno ljudi
iz specijalnih snaga DDR-a.
Na području Düsseldorf-Essen imali smo ih otprilike trideset
radeći na raznim pozicijama.
Bilo nam je drago da ih imamo jer su znali rukovati oružjem,
imao vojnički način razmišljanja, znao čuvati,
kako patrolirati i štititi.
Dakle, oni su bili naši omiljeni regruti. U tome nije bilo ničeg nemoralnog.
Ionako nismo imali načina provjeriti njihovu cjelokupnu prošlost.
Postojale su četiri privatne zaštitarske tvrtke
posluje u ekskluzivnom području oko Kaiser-Friedrich-Ringa u Düsseldorfu.
Je li među njima bilo crnih ovaca,
špijuniranje kuće Rohwedderovih?
Kako je inače napadač mogao znati
da je prozor ureda na prvom katu Rohwedderove kuće
nije bio otporan na metke?
Zaštitar može prikupiti mnogo informacija.
Ne želim isključiti da su ljudi nastavili pričati
bilo kome dok nije na dužnosti,
i da je netko sigurno rekao: "Pogledajte ovu kuću. Mora da je bogat.
Kakva je njegova sigurnost?"
Netko bi mogao reći: "To je uglavnom privatno osiguranje
i minimalna je prisutnost policije.
I zato mislim da je sve moguće.
I dan danas se pitam:
Tko je u konačnici odgovoran za ubojstvo mog bivšeg šefa?
Rano sam stekao neki uvid
u bivši Stasi dok je radio u Treuhandu,
ali istražujući Stasijeve strukture i loše ponašanje
nije bila naša primarna briga.
Upravljali smo financijskom imovinom.
Postoji mnogo procesa koji su sve samo ne prihvatljivi.
Ponekad se osjećam kao da se okrivljuje zamjenik šerifa
za sve što je pošlo po zlu u proteklih nekoliko mjeseci.
Ovo definitivno nije dobro.
G. Rohwedder je morao donijeti neke bizarne odluke,
koji su kod nekih ljudi bili nepopularni.
I ako je među tim nesretnim ljudima bio lupež,
koji je mislio da može zaštititi svoje interese korištenjem oružja,
onda je to mogao biti jedan od razloga njegove smrti.
4 TJEDNA
DO UBOJSTVA
U ožujku 1991. imali smo rasprave
o zapošljavanju revizora
analizirati i ustanoviti
postoji li skrivena imovina koju trebamo zaplijeniti.
Ja sam Kurt Hillmann...
rođen u Berlinu.
Studirao sam međunarodnu trgovinu i radio u Ministarstvu vanjske trgovine DDR-a.
I konačno sam počeo raditi u vanjskotrgovinskom poduzeću IMES.
Tvrtka
bavio se prodajom
oružja i streljiva.
Glavno oružje bio je AK-47.
Gdje smo ih prodali?
Afrika.
Južna Amerika.
IMES je bio dio KoKo-a,
Odjel za komercijalnu koordinaciju.
Bila je to cijela mreža s mnogo ljudi,
često obavlja normalan posao...
kako bi stekao stranu valutu za DDR.
Mogle su se kupovati za koje se marka GDR-a nije prihvaćala kao plaćanje.
Ali imali su i prilično...
upitne prakse.
Bilo je lažnih poslova, poput hitnog poziva
za darivanje krvi za žrtve potresa u Rumunjskoj.
Ali krv je na kraju prodana Crvenom križu u Münchenu.
Medicinska oprema, trgovina umjetninama,
oružje i streljivo...
U pitanju je bio cijeli niz robe.
Kako su zaradili i koliko su zaradili
postalo poznato tek nakon pada Zida.
Oružje u ponudi bilo je daleko više od dobro poznatog AK-47
i njegovo streljivo.
Trgovanje oružjem…
s poslovne točke gledišta,
što god zarađuje.
Nije važno čime trguješ,
bili to gumbi ili teški strojevi.
Nemoj pogriješiti,
ovo je bio dobro organiziran odjel koji je maksimalno iskoristio kapitalizam.
Šef odjela bio je Alexander Schalck-Golodkowski.
Ako je bilo prijevare, korupcije, nepoštenja,
ovo je za druge da istraže, a ne za nas.
Ali mi ćemo dati svoj dio u rasvjetljavanju
o aferi Schalck-Golodkowski.
Činimo što možemo, ali to je nestabilna stvar.
Rijetke su slike njegovih javnih nastupa.
Schalck je bio jedan od najvažnijih posrednika između Istoka i Zapada.
Zašto nikad nisu jurili...
nestali milijuni?
Je li moguće da su neki ljudi imali interesa
u odgađanju ovoga?
Vlasti traže
za bivšeg državnog tajnika komercijalne koordinacije,
Alexander Schalck-Golodkowski.
Poslovni stručnjak Schalck-Golodkowski, koji je jučer još bio u Bonnu na razgovorima,
sumnjiči se za kaznena djela zlouporabe položaja i ovlasti te pronevjere.
Dr. Schalck-Golodkowski je bio u bijegu.
Odvezli su ga u Ured savezne obavještajne službe u Münchenu.
A mi smo se pitali: "Je li se on stvarno tako lako izvukao?"
Prvo sudsko ročište održano je danas na Državnom sudu u Berlinu u ovom slučaju
protiv DDR-ovog dobavljača deviza Schalck-Golodkowski.
Mislim da kad je dobio uvjetnu kaznu od 18 mjeseci,
mora da se tome nasmijao.
Sjećam se da smo imali još jedan sudski postupak protiv njega,
ali su ročišta morala biti odgođena
jer je optuženi bio u zrakoplovu njemačke vlade na putu za Kinu
savjetovati o trgovanju s Istokom.
Od tada smo znali da od državnog tužitelja ne možemo puno očekivati.
Netko je zaštitnički držao ruku nad njim.
Danas je ministar unutarnjih poslova Schäuble odbacio izvješće u časopisu Stern,
tvrdeći da je pomogao dobavljaču deviza SED
i Stasijev časnik Schalck-Golodkowski
da izbjegne jurisdikciju DDR-a.
Na Zapadu, u Saveznoj Republici, nije bilo ništa protiv njega.
I složili smo se da se prema njemu treba ponašati ljudski,
a organizacija Diakonie učinila je upravo to.
Wolfgang Schäuble je netko tko bi bio u središtu istrage.
Znao je mnogo o događajima, ali je malo govorio.
Savezna vlada se suzdržavala i skrivala važne dosjee.
Bili smo prilično ljuti
kad smo čuli da je Schalck poslao pisma Schäubleu.
Sigurno je spominjao detalje
o tvrtkama, imovini i tako dalje.
Nikada nismo dobili ta pisma.
Isprva se Schäuble nije mogao sjetiti. Zatim je rekao da su pisma "privatna".
Tvrdio je da ih nije dužan predati.
I ionako se nije mogao sjetiti ima li ih još uvijek.
I mi smo trebali pronaći novac?
Osigurati? Kako? Nismo imali ništa.
Mediji su posebno zainteresirani
u sadržaju nekih pet kofera, punih eksplozivnih dokumenata.
Schalck ih naziva svojim životnim djelom.
Politički dinamit u ponovno ujedinjenoj Njemačkoj.
Schalck-Golodkowski
imao je vrlo prilagodljivu, fleksibilnu osobnost.
Nije mogao znati ništa o mojim poslovima,
a ja nisam znala ništa o njegovom.
Rješavanje problema
da možda postoji netko tko podržava, štiti, štiti gospodina Schalcka,
Mogu samo ponoviti ono što sam rekao u brojnim prilikama prije:
potpuna glupost!
Dosjei o zapadnonjemačkim političarima
su uništeni.
Neću imenovati imena,
ali politička elita zna o kome govorim.
To znači da ćemo vidjeti te nemoralne...
neznalice, zli ljudi na raznim pozicijama...
jer neće biti pronađene datoteke. Svi su otišli.
Ali jedno znam.
U proljeće 1991. god.
nije više bilo Stasijevih struktura koje bi mogle pogubiti ljude.
Oni jednostavno nisu postojali.
URED DRŽAVNE KRIMINALISTIČKE POLICIJE NAČELNIK DRŽAVNE SIGURNOSTI
Činjenica da je ovo ubojstvo
moglo biti politički iskorišteno tada je zanimljivo.
Budući da sam politički osviješten, ali i kriminološki razmišljam, pitam se:
Kome je to moglo koristiti?
Mogao bih nekoga zamisliti
koji nije imao nikakve veze sa Stasijem ili RAF-om.
Mogao bi biti neovisni ubojica, ali postupajući po naređenju...
nekog moćnog zapadnog političkog dionika.