Madam.
Čudovita je. –Vi ste čudoviti. Bog vas blagoslovi.
Oprostite. Oprostite, gospodična.
Pokazal bom nekaj posebnega. In blagoslov za vašega otroka.
Bog blagoslovi člane danes.
Všeč mi je tvoja ogrlica. –Zapestnica? –Obožujem jo.
Babica mi jo je dala.
Všeč mi je. –Ej, prijazna gospa.
Zelo dobro govoriš angleško. –Lepa gospa. –Pozdravljen.
Pozdravljena. –Kako ste? –Dobro. Pa ti?
Te slikam?
Adijo. –Adijo. Srčkana je.
Si v redu? Kaj pa je?
Na tržnici sem srečala žensko,
ki mi je dala najlepši zaščitni blagoslov za Angelo.
Res verjameš v vse to? –Ja.
Mojbog. –Čudovita je.
Jezus, obdaj ta kraj s svojo ljubeznijo.
Misliš, da me bo spustil v zvonik, da slikam celo mesto?
Kaj misliš? –Poskusi. –Pojdiva. –Ne, noge me bolijo.
Nazaj bi morala. –Kar pojdi. Pojdi po svoj posnetek. –Si prepričana?
Prav. Ljubim te. –Ljubim te.
Varuj jo.
Ne … Angleško govorim. –Pravi, da je vaša žena hudo poškodovana.
Karkoli naredimo, da bo preživela, bo ogrozilo otroka. Vašega dojenčka.
Ne razumem.
Težka izbira. Obeh ne moremo rešiti.
Zelo nam je žal.
13 let kasneje
Najdi me
Angela. Odpraviti se morava.
Ange?
20 minut.
Hitro pozajtrkuj. Prespal sem budilko.
Kar ti pojej. Ne bom več jedla mesa. –O čem pa govoriš?
Tisti dokumentarec, kaj? Môre si imela, kot sem rekel. –Ubogi pujski.
Pomisli. Uživaš, se hladiš v blatni kopeli, potem pa …
In potem … Samo zato, ker se je neki kmet naveličal jesti ovseno kašo.
Pa sladoled za zajtrk. Meni je prav. Danes imaš tisto matematiko, ne?
Matematični izziv. Jutri. –Ne grizi si nohtov.
Bi lahko danes domačo nalogo naredila pri Katherine?
Z njo bi šla domov. Njen ata me bo pripeljal. –Jaz bi pa tako kot vedno.
Po šoli pridem pote, v studiu narediš nalogo. Nikoli se ne druživa. –Vem.
Saj to pravim. Imam prijatelje, veš. –Vem.
Pravim le, da sem jaz tvoj prijatelj. –Ubogi pujski.
Nimava časa za to.
Zelo prisrčno. Zelo smešno.
Nekdo vidi en dokumentarec …
Zelo zrelo je.
Angela?
Presneto. Ange?
Dobro. To se greva.
Angela Renée Fielding. To ni igra.
Iti morava. Zdaj.
Ja, ja. –Nehaj. Prav. –Mojster. –Pojej.
Uživaj v okusu svoje uboge nemočne živali, prosim. –Bom.
Ej, Angela. Povej atu, da se dobiva v telovadnici.
Bom, g. Mullen. –Sam mu lahko poveš.
Ej, kaj je? Ej. –Kaj je? –Kje si to dobila?
V trgovini. S svojo žepnino. –Ne laži.
Med maminimi stvarmi sem našla. Všeč mi je bil. –Maminimi ali atovimi?
Spomnim se, kam sem ga dal. –Ej, g. Fielding.
Boste smetnjake ves teden pustili tu zunaj?
Lepo jih odvlecite po svojem dovozu. –Tudi vas je lepo videti.
Si pozabila pospraviti? –Ti si bil na vrsti. Jaz jih prvi in tretji torek …
Oprosti. –Pusti. Potrebuje razburjenje.
Ne parkiraj … Mojbog. Ej, ti.
Ne parkiraj na avtobusnem pasu. –Sekundo. –Daj že.
Katherine ima japonke za v šolo? –Daj sem. –Katherine, kje imaš nove čevlje?
Tyler jih je pobarval z magičnim flomastrom. –Ne danes. –Žulijo te.
Utihni. –Ne govori tako. –Iti moram. Adijo.
Nekaj ima na ustnicah. Obriši to. –Sramotiš me.
Pokliči, ko boš pri Deshanni. –Bom. –Obljubi. –Bom. Obljubim.
Ne bi te smel nadreti. –Ne parkiraj tam. –Sekundo. –Avtobusni pas je. –Sekundo.
Mamine stvari so dragocene. Prav? Bodi za večerjo doma.
Hvala.
Rada te imam. –Jaz tudi tebe. Ej, ti.
Večerja. –Hvala, hvala. Rada te imam. –Ja, ja.
Dobro jutro, g. Fielding. –Jutro, Katherine.
Seanso? –Reci, da delava domačo nalogo. Ata je privolil. Ne skrbi.
Ne bo poklical. –Tišina.
In če pokliče?
Kaj, če pokličejo? –Ne bodo. –In če pokličejo?
Potem smo delale nalogo in potem sva odšli proti domu. Proti domu.
Kaj sem rekel?
Ena, dve. Ena, ena, dve. Ena, ena, dve.
Ena, dve. Zrak moraš potegniti iz zob. To se dela. Ena, dva.
Kaj imaš ta vikend? –Angie ima vso soboto nogomet. Ti?
Nedeljsko kosilo s palačinkami v moji cerkvi. Oba lahko prideta.
Eni se malo ustrašimo, ko ljudje žlobudrajo.
K Deshanni. –Ja. Moj ata ne bo klical, ker gre …
Kaj delamo? –Me? To je tvoja ideja.
Veš, da je nekaj tam zunaj.
Misliš, da sem nora, kajne? –Prižgemo svečo, držimo nihalo
in duhovom postavljamo vprašanja da ali ne o angelih in demonih
in hudičih in pastorjih in svetnikih. –In levih in tigrih in medvedih in …
Nehaj. Glej to.
Si zmešana? Tudi če ne bi.
Sama prižgi sveče.
Vzemi palici in ju drgni, kot si na taboru.
No, tako. –Ni slabo. –Nasmehnimo se.
Sploh ni slabo. Tako. –Všeč mi je, ampak dajmo otroka na sredino.
Naj stopi drugam? –Bolj skupaj stopite.
Dajmo, slikajmo se. –Spredaj. –Na glavo naj te obrnem?
Kje je ata? –Pridi sem.
Smehljaj se. –Saj se.
Dobre slike so.
Do tri bom štel. Ena, dve …
Prižgeš svečo in samo izprazniš um.
Začni govoriti, kar ti pravi.
Prav.
Angela. –Katherine. –Tako srhljivo.
Daj, no.
Ange. Spiš?
Ej, Angela tu. Tega ne preverjam, pošlji SMS. Adijo.
Prosim? –Živjo. Tu Victor Fielding, Angelin oče.
Rekla je, da gre popoldne h Katherine delat domačo nalogo.
Samo … Sta še … –Ne. Katherine mi je rekla, da se gre učit k Deshannah.
H komu? –K Deshannah Young, Katherinini prijateljici.
Rekla je, da se bosta tam učili. Morda je Angela z njima. –Dekleta so pri Deshannah?
Morda se skupaj učijo. Poklicala bom njeno mamo.
Prav. Pokličite me, prosim. –Ja. –Hvala.
Rekla sem, da nočem. –Trenutek. Deshanna je. Veš, kam sta šli?
Ne vem. Hoteli sta le, da rečem, da sta tukaj, če bi kdo klical.
Si ju videla skupaj? Ali kam sta šli? –Tony sem, Katherinin oče.
Si ju videla prisesti v kakšen avto?
Peš sta šli. Odšli sta v gozd. –Po suknjič grem.
Katherine! –Angela!
Katherine!
Kje je policija? –Rekli so, da bodo kmalu prišli. –Katherine!
Angela! –Katherine!
Zakaj je … Prihajajo. Oni so. Prišli bodo.
Ljubica, mami in ata tukaj.
Katherine!
Angela? –Katherine!
Tony! Katherine! –Miranda!
Tukaj sta bili. Tukaj je bila.
Tu sta vaši hčeri Angela in Katherine.
Po šoli sta odšli iz kampusa. Nadaljujeta ob 14.45.
Pred sedmimi urami. To so zadnje informacije, ki jih imamo.
Našli smo njune čevlje … –Midva sva jih. –Ne pa stopinj.
Pa tabor brezdomcev?
Nekdo živi tam. Tam so ljudje.
Nekdo gotovo ve. –Prehodna skupnost … –Tako pravite klinčevim potepuhom?
Pogovori z njimi ne kažejo povezave … –Šokantno.
Se z vašo hčerko dogaja še kaj, kar bi morali vedeti? –Vse možnosti preverjamo.
Prosim? –Pa niste povedali? –Če sem iskrena,
nisem vedela, da sta prijateljici. –Katherine je svoboden duh, priljubljena.
Če bi, se tokrat ne bi prvič srečala. –V naši cerkvi vodi mladinsko skupino.
Pravim, da sva z mojo hčerko povezana. Blizu sva si.
Ne ukvarja se z vsem kot svobodni duh. Pravim le, da vsega ne vemo.
Ne poznam vas, veste? –Včasih kot starši ne vemo vsega.
Ne poznava vas. –O meni veste, da je važno le, da zaščitim svojega otroka.
To veste o meni. –Kje pa sta potem? –Kje je moja hči?
Pomirite se. –Kje bi lahko bili? –Poslušajte.
Vem, da ste razburjeni in da ste vsi pod stresom.
Dobro je, da sta odšli skupaj. Statistično je verjetno, da počneta nekaj po svoje.
Prepoznati moramo, da imamo vsi skupen cilj. Spravimo dekleti varno domov.
Dajmo. Zdaj.
… sosednja okrožja. –Policist, ne delaj se, da me ne poznaš.
Pišem se Mark Garbage. G. Garbage. –Morda bomo imeli srečo. –Ne kradi mi.
Samo sprašujemo, prav? Ali ste kaj videli, ugotavljamo, kdo je morda kaj videl.
Pojma nimaš. Nič nismo gledali, nič ne delamo.
… kosmatih teh tac in nabrušenih zob.
Ogibaj se ptiča Žubžubi, predrznega zmaja poženi čez rob.
Opaše vrtinčast si meč in dolgo opreza za hudo zverjo,
pa ga premoti blažen spomin, utrujen se vrže pod prvo drevo.
In ko se tako pod drevesom mudi, Žlaberžbljak po hribu navzdol pridrvi.
To strašna je zver žlabmenečih oči, ki venomer dere se in kriči.
Zika in zaka pa devo in lesno vrtinčasti meč se vrti.
Pošasti je glavo odneslo, s trofejo pa sine domov odhiti.
Z nami so zdaj pastor cerkve in mati ene od pogrešanih deklet.
Kako se držite?
Če je tam in to sliši, prosim, pridi domov.
Molimo za Katherine in njeno prijateljico Angelo.
In Angelinega očeta, ki trpi …
Rekel si, da nisi videl nje. Si v gozdu videl druge otroke?
Tam so otroci. –Ja, saj to … Povej mi o njih.
Otroci hodijo tja. Saj veš, tisti, ki nimajo kam.
Tudi drugi otroci so tam. Taki, ki ne marajo ukazovanja.
Taki, ki nočejo domov, čeprav imajo dober dom.
Zbežijo, ker nekaj iščejo. Počnejo, česar ne bi smeli.
Ne, moja ni taka. –Morda tak otrok ne najde svoje mame.
Mami, mami, mami.
Morda namesto tega najde kaj drugega.
Mami, mami.
Halo?
Ej, Victor. Dobro, doma si. Moja prijateljica dr. Beehibe.
V redu je. Z mano so.
To je dobro. –Je Angela tukaj? –Ne, ni. To je …
Je Angela tu? –Ne. Moja prijateljica dr. Beehibe. –Blagoslavljamo.
Pripeljali jo bomo nazaj. –Počasi. V redu je. Blagoslavlja njeno sobo.
Da bo Angela varna. –Spravi vse ven.
Tvoj blagoslov je. –Dame, pojdimo. –Hitreje, Stu. –Pojdimo.
Samo pomagati sem hotel. –Poberi se. –Prav.
Še enkrat izberi
Mati
Ko je bila moja sestra bolna in smo naredili, kar smo mogli,
da bi ji bilo lažje, je morala prestopiti mejo svojega verovanja, mejo mojega.
Sosedi smo. Radi bi ti stali ob strani
in naredili, kar moremo.
Nima dežnega plašča.
Ata, vročino ima. Ven sem prišel, pa je obležala.
Prinesi komplet. Poklical bom dr. Bethero. Omarica zadaj. Vse prinesi.
Prav. –Pohiti po komplet. Prinesi odejo.
Tudi odejo prinesi. Odejo.
Ata?
Kje sva? –Ata!
Kje je? Tam? –Pravkar sprejeta. Z mano.
Nisi v težavah. –Nisi, prav? Mami in očka nista jezna.
Angela? Oprostite.
Si poškodovana? –Si jezen name? –Ne, nisem.
Oprosti, pozabila sem na čas. –Angela … –Ne skrbi za to.
Lahko atu poveš, kako dolgo te ni bilo? Kako dolgo?
Zakaj kar naprej sprašujete? –Pomembno je. –Zakaj?
Očitno noče … –Angela, samo povej očetu, kar si povedala meni.
Kaj misliš, kako dolgo te ni bilo? –Ne vem.
Nekaj ur?
Ne.
Ljubica, tri dni te ni bilo.
Živjo, Katherine, dr. Lowell sem. Lepo, da se spoznava.
Lahko poveš karkoli, česar se spomniš? –Samo hodili sva.
Potem je začelo deževati in šli sva v skedenj … –Dobro.
To je vse, česar se spomnim. –Ne spomni se veliko.
Ampak njena stopala so zelo zdelana.
Da bi bolje razumeli,
kaj se je minule tri dni dogajalo, te moramo pregledati.
Kadar otroci doživijo velike psihološke ali travmatične poškodbe,
imajo včasih retrogradno amnezijo, ko se ne spomnijo, kaj se je zgodilo.
Kako se počutiš, ljubica? Te kaj boli? –Ne vem. –Prav. Zelo dobro.
Je imela kdaj terapijo s hipnozo? –Ne.
So v družini psihiatrične bolezni? –Ne. Zdrava je. Zelo močna.
Pobrala bom gumbe. –Če vas kaj zanima, kar povejte.
Ima dostop do zdravil? –Ne.
Dobro.
Kaj se pa dogaja? –Živjo. To je dr. Lowell. –Dr. Lowell.
Zakaj niste počakali?
Lahko ste ob njej. –Začnimo od začetka.
Tukaj se te bom dotaknil. –Ne toži nad bolečinami,
je pa zbegana, kar se lahko zgodi pri poškodbah glave.
Tu bomo pogledali. –Zelo dobro. –Hvala, Joe.
Opraviti moramo še zadnji pregled. Malo bolj neprijeten je.
To so stremena. Ata, če vam je prav, to je občutljivejši del.
Samo rokavice zamenjam. –Ljubica, čez nekaj minut se vidiva.
Če te bo kaj zabolelo, povej.
Čutila boš mrzel gel in veliko pritiska, ne bo pa bolelo. Prav?
Samo malo pritiska. Prav? –Samo nekaj vzorcev bom vzela.
Pregledujem, ali je obroč himena še nedotaknjen.
Včasih se ob neprimernem dotikanju te stvari lahko poškodujejo.
Končali smo.
Tako. Ja, v redu. Pridna.
… preglede in pogovore. Ni znamenj stiske,
ni dokazov o spolnem napadu. Toksikologija je normalna.
Obe pripovedujeta isto. Šli sta v gozd in se na poti nazaj izgubili.
Bali sta se kazni, zato sta hodili naprej.
Tri dni kasneje sta se znašli 50 km daleč v skednju brez občutka za minuli čas.
Nekoga sta srečali. –Nečesa ne povesta. –Ju je morda kdo omamil?
Ko gre za nejasna odstopanja, začnemo komplicirati.
Vendar ste imeli srečo. Ja, dekleti imata skrivnosti,
ampak vsi izvidi so negativni, vse je popolnoma normalno.
Grem lahko zdaj domov?
Ne maram, kadar sem pride kdo, ki ga poznam. Moram pa reči,
da sem skoraj umrla od sreče, ko sem med sprejemi videla tvoje ime.
Ne skrbi, kot bi mignil, boš zunaj.
Noč in dan sem molila zate.
Grem lahko zdaj domov?
Dobro.
Saj veš, da te imam rad, kajne? Veš, da mi lahko vse poveš.
Kaj sta s Katherine počeli v gozdu? –Ne vem. Hotela sem najti …
Hotela sem govoriti z mamo.
Včasih slišim njen glas. Govori z mano.
Ja. Ljubica, včasih tudi jaz slišim njen glas.
To ne … –Hotela sem, da Katherine sliši. Biblijo bere, v cerkev hodi.
Hotela sem vedeti, ali sem nora. Ali res obstaja. –Nisi nora.
Prižgeš svečo.
Izprazniš um.
Stojiš med drevjem in držiš nekaj, kar imaš rad, kar te poveže.
In govoriš, kar ti pripoveduje duh. –Kaj ti je duh rekel?
Ni je bilo tam. Nikogar ni bilo.
Vzel si šal. To je bila moja vez.
Dobro.
Zdaj me pa pusti pri miru.
Ja, seveda.
Ej, ljubica.
Umij si zobe. Jutri gremo v cerkev.
Mama, lahko nocoj spim v tvoji postelji?
Seveda. Uredi se in se pridi stisnit.
Zakaj si pa pokonci?
Moraš na stranišče?
Pojdi v posteljo.
Noč.
Kaj si rekel?
Slišala sem te nekaj reči.
Nič nisem rekel.
Kopalnica.
Klinčeve …
Kdo je pripravljen za zajtrk?
Imamo atove slavne palačinke.
Imamo sladoled, ker … Zakaj pa ne?
Če te sladoled ne bo spravil pokonci, potem pa res ne vem.
Zajtrk v postelji.
Še nikoli nisi prespala sladoleda.
Ange.
Ange, mislim, da si pomočila posteljo.
Pridi, očistiva te.
Ja, dajva … Umila te bova.
Kako je z nogami?
Dobro …
Zlezi v kad. Umaknil bom …
Umaknil sem.
Sedi.
Ange?
Ange.
Angela? –Kje je?
Daj, no.
Angela! –Pusti me! Mamo hočem, in to takoj!
Ne dotikajte se me! Boli me!
Jebite se! Vsi se jebite! Na pomoč!
Pustite me. Domov hočem, ti prasec. –Držite jo.
Pomiri se, ljubica.
Pomiri se. –Očka. –Kmalu ti bo bolje.
Samo malo, gospod. Dajmo jo na posteljo. Počakali bomo, da se pomiri.
Mi ne morete nič povedati? –Šla boš v posteljo in kmalu zaspala.
Pomiri se. Počakali bomo, da se pomiri.
Pomiri se. Kmalu boš šla v posteljo in zaspala. Dobro. Tako.
Opravimo vse preglede. Potrebujem krvni tlak, utrip, dihanje, raven kisika.
Dobro. –Uspavalo. –Pripravljeni smo za oglednika, če ga lahko kdo pokliče.
Ven morate. –Dobro bomo skrbeli zanjo.
Očka je tu, ljubica.
Očka je tu.
Si že kdaj videla kaj takega?
Gospod, naj tvoja beseda napolni naša srca.
Naj bo vse, kar danes delamo tukaj, v tvojo slavo.
Amen. –Amen. –Bratje in sestre v Kristusu,
želim vam čudovito dobro jutro na ta blagoslovljeni dan čaščenja.
Zelo poseben dan čaščenja in slavja je.
To nedeljo
nam je Bog dal čudež. –Katherine.
Spusti nogo. –Zdelo se mu je primerno, da nam vrne našo izgubljeno ovčico.
Naša ljuba Katherine West je živa in zdrava doma.
Slavljen bodi, Bog.
Nebeški kruh, čaša odrešitve.
Telo in kri našega Gospoda Jezusa Kristusa.
Nebeški kruh, čaša odrešitve.
Telo in kri našega Gospoda Jezusa Kristusa.
Telo in kri Jezusa Kristusa.
Zahvaljen bodi, Bog.
Kje je Katherine? –Odšla je.
Poiskal jo bom. Najbrž je le stopila ven.
Kam je šla?
Milostni Oče, ko spet pristopamo k tvojemu prestolu …
Gospod, hvala ti za tvojo prelito kri.
Brez tvoje prelite krvi ne bi bilo odpuščanja …
Kajti, Bog, vemo, da si zaradi svoje ljubezni
in ljubezni svojega očeta šel na križ,
kjer je bila prelita tvoja kri, ki je tekla skozi veke časa.
Vemo, da …
Oče …
Oče, zaradi tiste krvi … –Telo in kri. –Smo bili nekega dne rešeni
in smo vzeli nebesa za svoj dom.
Mama. –Telo in kri. –Katherine?
Katherine?
Zato te nocoj častimo v Jezusovem imenu, amen. –Telo in kri.
Telo in kri.
Katherine. –Telo in kri.
Telo in kri. –Katherine!
Telo in kri. –Katherine.
Telo in kri. –Nehaj. –Telo in kri. –Dovolj. Nehaj.
Telo in kri.
Kaj pa nevrolog? Ni rekel, da lahko hormoni, stres …
Da lahko povzročijo nekakšen trans? Morda zato ne govorita
in nista razumni. –Sezuli sta se in prehodili 50 km.
Mislite, da so to hormoni? Puberteta? –Ne.
Ne. –Miranda, prosim. Ne zdaj.
Katherine bi morala biti prejšnji teden krščena. –Ne razume.
Ni, ker sem sebično hotela, da je babica zraven. –Nisi kriva.
Mi otroke krščujemo, ko so dovolj stari,
da razumejo krščansko disciplino. –Nekaj ju je odprlo,
da je nesveti duh vstopil. Tako deluje demonska obsedenost.
Veste, kam je šel Jezus po smrti na križu? –Miranda.
V pekel razglasit svojo oblast nad hudičem.
Vrnil se je tri dni kasneje. Tri dni. Kot naši dekleti.
Mislite, da sta šli v pekel? Sta si noge ožgali v peklu?
Ju je obsedel hudič?
Nekaj poganskega sta počeli ali govorili z mrtvimi.
Kamorkoli sta šli, sta nekaj prinesli nazaj.
Naspati se morate.
Angela?
Sestra Mary Xavier.
Izpraskali so jo kot gnilo bučo.
Tvojega dojenčka.
Na pomoč. Ne.
Vsak od devetih tipov ima povezan strah, osnovno željo in bistveno motivacijo.
Da bi izpolnili to osnovno željo,
lahko privzamemo disfunkcionalno in samouničujoče vedenje.
Eneagram nam lahko pomaga pojasniti in razumeti, kaj žene
neprilagojeno vedenje vaše hčere.
Lahko ponudi tudi vpogled v njeno disociativno motnjo identitete.
Ponujamo 24-urno opazovanje, program z upoštevanjem travme …
Kaj rada delaš s svojim psom? –Igram se.
In uro običajne terapije vsak dan.
Vprašali ste me, ali sem že kdaj videla kaj takega. Nisem.
So pa ljudje, ki so.
To sem prebrala na faksu.
Mislim, da ima nekaj odgovorov, ki jih Angelini zdravniki nimajo.
Duhovna besedila. Hvala. Razumem.
Ne verjamete v Boga? –Ne verjamem v vprašanje.
Vi verski ste vsi enaki. Za vse slabo je kriv hudič, vse dobro je delo boga.
Ta mit so si izmislili ljudje, da bi pojasnili, česar ne bodo nikoli razumeli.
To sem že naredil. Naučil sem se očenaš, naučil sem se apostolsko vero.
In kaj sem dobil? Gledal sem, ko je žena umrla.
Ko so ji iz trebuha izrezali mojo punčko. Zdaj pa …
G. Fielding. Z mojega stališča je vaša hči čudež.
No, svoj čudež moram prijaviti v psihiatrično ustanovo. Zdaj pa dovolite.
Preden zaloputnete vrata, mi lahko naklonite minuto?
Ko sem bila mlajša, sem hotela postati nuna, če lahko verjamete.
Zmotno sem mislila, da sem se pripravljena posvetiti Bogu.
In svojo osebno zavezo sem prelomila, tik preden sem se zaobljubila.
Zanosila sem
in otroka nisem obdržala.
Vse novinke izberejo novo ime, preden vstopijo v samostan.
S spremembo imena zaznamujejo preobrazbo iz prejšnjega življenja.
Svojega imena nisem nikoli uporabila. Vaša hči pa ga je.
Rekla je, sestra Mary Xavier. In vedela je, kaj je bilo z mojim otrokom.
Nikomur nisem povedala, katero ime sem izbrala.
Ali o nosečnosti. Ne takrat ne kasneje.
Niti eni živi duši.
Brazgotine so oblikovale besedi pomagaj mi.
Očitno ste nekakšna strokovnjakinja za demonsko obsedenost. Drži?
Lahko bi tako rekli. –Ste nekega dne kar šli v Katoliško cerkev in rekli:
"Hočem se vpisati v šolo za izganjalce." –Za začetek, nisem izganjalka.
To prepuščam profesionalcem. Ne. Potovanje sem začela kot mati,
ki jo žene ljubezen do hčere. Odtlej skušam razumeti ta pojav.
In pomagati drugim staršem, ki preživljajo stisko nepojasnjenega.
Predavali ste po vsem svetu, celo v Vatikanu.
Sem, ampak obsedenost ni katoliški izum.
Bila je igralka in postala izobraževalka.
No, po svoje. Strokovnjakinja za izganjalce. Ne izganjalka.
Prosim? –Živjo. Ann Brooks sem. Kličem v zvezi z vašo stranko Chris MacNeil?
Obred izganjanja je eden najstarejših človeških obredov.
Vsaka kultura v vsaki deželi vse od začetkov zapisane zgodovine
ima obred za preganjanje negativnih energij in potovanje do zdravljenja.
Od muslimanskih obredov do hebrejskih dibukov in zaratustrovskih besedil,
nekaj zaklinjanj za izganjanje je celo v Kumranskih zvitkih.
Mislim, da odgovor poznam, ampak, je demonska obsedenost resnična?
Mislim, da je pravo vprašanje,
ali so ljudje, ki jih obiščem, in njihovo trpljenje resnični.
Absolutno.
V imenu Očeta, Sina in Svetega Duha.
Gospod, vodi me, da bom boljši oče. Amen.
Oče Maddox?
Nekdo, ki ga poznam, trpi in potrebuje pomoč.
Priden kuža. Kje je mamica? Je mami doma?
Verjamete, da je karkoli od tega resnično? –Placebo je resničen.
Moč sugestije je resnična. Verovanje je resnično.
Mislim, da sprašujete, ali verjamem, da bo karkoli od tega
res pomagalo vaši hčeri. Vprašati pa bi morali, ali verjamete vi.
Skeptik. Dobro.
Ampak to pomaga le do določene mere.
Potem morate najti prave odgovore.
Poznam nekaj duhovnih svetovalcev … –Ne. Ne potrebujemo tega.
Rad bi govoril o Regan. O njenem izganjanju.
Nisem ga videla. Izganjanja. Niso mi dovolili.
Zakaj ne? –Po mojem mnenju?
Ker nisem članica njihove presnete patriarhije.
Nisem videla izganjanja, sem pa hudičevo dobro videla obsedenost.
Naslednjih 10 let sem skušala razumeti, kar sem videla na svoje oči.
Študirala sam vse kulture, religije in obrede za to, kar sem jih našla.
O tem sem izvedela veliko. Hotela sem, da ljudje razumejo,
da je mogoče preživeti najbolj travmatična doživetja.
Ne le preživeti, uspevati.
Je to Regan? –Ja.
Potem pa je izšla knjiga. Neznansko uspešna je bila.
Sovražila jo je. Nikoli mi ni odpustila, da sem jo napisala.
Sama si nisem nikoli odpustila. Skrila se je, odselila.
Niti zdaj ne vem, kje je. Noče mi povedati.
Na tem svetu je veliko mračnih sil. In niso vse nadnaravne.
Vsako jutro se zbudim z vprašanjem, kje je moja hči.
Molim, da bom enkrat kmalu spet videla njen ljubi obraz.
V vaši knjigi sem opazil nekaj, zaradi česar sem vas obiskal.
V bolnišnici so fotografirali.
Rad bi pomagal svoji hčeri, kot ste vi pomagali Regan.
Na pomoč
Hvala Bogu.
Oče Maddox.
Angelin oče Victor in Chris MacNeil, ki sem jo omenila. –Ja, seveda.
Hvala, da ste prišli. Domnevam, da so vam naši potrjeni postopki znani?
So. Kje je?
Ve, kdo sem.
Kje je drugo dekle?
Doma skrbim zanjo. –To ni pametno.
Čaka te.
Nikogar ni doma.
Ja, je.
Tony? Miranda?
Tony?
Miranda?
Kam je šla? Duhove sta iskali. –Chris MacNeil sem. Prišla sem pomagat.
Tony?
Moja prijateljica Chris hoče pomagati najinima hčerama.
Vsi smo grešili. Vsi smo razočarali. Ampak moj greh me je oslabil.
Bog nas kaznuje. –Daj, no.
Katherine?
… najino punčko tega zla. Potolaži jo s svojim duhom.
S svojo močjo jo skrij pred tem zlim kraljestvom, Gospod.
Gospod, ti si luč v temi. –Kje je Katherine?
Pojdimo od tod, prav?
Vem, kdo si.
In ti veš, kdo sem jaz. Sva se že srečala.
Ampak zdaj ne govorim s tabo. –Iščeš Regan?
Iščeš Regan?
Iščeš Regan? Ne boj se.
Pomagala ti bova. Lahko ti poveva, kje je.
Samo vprašati moraš. –Od tebe nočem ničesar.
Ne priznavam te. Prišla sem, da temu otroku vrnem življenje,
ki mu je bilo neprostovoljno vzeto. –Ne veš, kaj se ji je zgodilo.
Midva pa veva. V peklu se cvre.
Pomagaj. Mati, prosim. Naj se neha. Boli.
V imenu vseh svetih bitij,
v imenu moje ljube Regan, izpusti tega otroka.
Izpusti tega otroka.
Katherine?
Nisem hudič.
Nobenega ni.
Hočeš videti svojo ljubo pizdunsko hčer?
Pomagajte. –Odpri oči. –Chris.
Sorenne. –Varuj jo.
Kaj si naredila? –Victor, ne. –Kaj si naredila?
Tony?
Čutim ju. Dekleti čutim. Čutim ju.
Mami, zakaj ne moreš ustaviti bolečine?
Nadvse častiti očetje. Na podlagi vseh pretehtanih dokazov
in možnih izidov ter tega, kar sem videl na svoje oči,
prosiva za podporo pri prošnji škofu, naj odobri izganjanje.
Oče, tu smo, da vas podpremo. Želimo pomagati v vsakršnih okoliščinah.
Ta položaj je zelo nevaren. Za vas, oče, in za Katoliško cerkev.
Prosim, razumite, da sem molil z njo in opazoval njena dejanja.
Ko sem ji položil roko na glavo, sem občutil samo bolečino.
Ob njiju je prisoten duh.
Ta obred moram opraviti čim prej, s pomočjo vseh vas,
da ne bi bili življenji dveh Gospodovih otročičev izgubljeni.
Kdo je? –Victor.
Žal mi je, da sem vas zvlekel nazaj v to. Jaz sem kriv.
Veste, kaj mi je stvor rekel v tisti sobi?
Hotel me je prepričati, da je Regan mrtva.
Kaj verjamete vi? –No, tega že ne.
Upanje me drži pri življenju. In vi ga boste morali najti, da to naredite.
Kar se je tam zgodilo, ni vaša krivda.
Nekaj v naših dekletih je poklicalo na pomoč.
Pripeljalo vas je k meni. Postavilo me je v tisto sobo.
Dekleti sta zdaj povezani. Njuni družini sta povezani.
Obred izganjanja sem proučevala v vsaki kulturi, ki sem jo lahko našla.
Vse imajo različne obrede,
eno pa je skupno vsem.
Najpomembnejši od vsega so ljudje.
V težkih časih gremo v cerkev, ker verjamemo, da je božja hiša.
Ampak tam so tudi ljudje, drugi ljudje,
svojci, sosedje, neznanci.
Vsi so tam, da potrdijo svojo vero v Boga,
pa tudi, da potrdijo svojo vero drug v drugega.
Ni konec. Morda Regan ni več, vi pa še lahko pripeljete svojo hčer nazaj.
Vse morate povezati. Samo tako bo delovalo.
Ej, kolega.
Govoriti moram z žensko, ki si jo pripeljal, da blagoslovi hišo.
Kako ji je že ime?
Je to vaša družina? –Ne.
Samo prosila sem, da mi posodijo malo zemlje.
Ko nekaj vzameš, moraš dati nekaj v zameno.
Koliko veste o tem, kar delam? O vražarstvu?
Premalo. –Zasužnjeni, ki so jih pripeljali sem,
so se zanašali na tradicionalna afriška verovanja o duhu.
To so združili z lokalnimi pripomočki
in uravnovesili z zelišči in koreninami iz zemlje, ki so jo morali obdelovati,
ali školjkami iz morja, ki jih je poneslo od doma.
Kot onkologinja nisem verjela v tradicionalne zdravilne obrede.
Naučila pa sem se,
da se moraš včasih, če hočeš naprej, vrniti nazaj.
V katero smer greste vi?
Začetek in konec. To je večni prostor, prostor prednikov, svet skrivnosti.
Hočemo odpreti kanal do tega sveta,
da nam da, kar potrebujemo tu na Zemlji.
To bomo naredili nocoj.
Prebiti se moramo skozi vodni svet, ki ločuje ti dve dimenziji.
Hočemo, da pridejo skozi.
Očka te drži. Pridi. Miranda, noter grem.
Odpri vrata.
Dol. Dobro.
Če to ne bo pomagalo in bo šlo narobe še kaj
in nama jo bodo vzeli, ne vem, kaj bom …
Pomagalo bo. Duhovnik je na poti. –Mora pomagati.
Na. –Hvala.
Je poravnano?
Pozdravljeni, oče. Smo že pripravljeni. Vsi so zbrani v hiši. –Ann, jaz …
Govoril sem s škofijo. Ugotovili so, da bi glede na okoliščine
dekletoma najbolje pomagala psihiatrična intervencija.
Ampak vi veste, da je več kot to. –Žal mi je.
A ni važno. Ne morem sodelovati.
Razumite, ljudje so umirali na obeh straneh obsedenosti.
Kar počnete, je nevarno. In versko vmešavanje je.
Ne. To bomo naredili. Z vami ali brez vas, oče.
Z vami ali brez vas. –Žal mi je, Ann. Ne morem …
Z vsem spoštovanjem, oče, kaj pa pričakujete od nas?
Da bomo križem rok gledali otroka trpeti?
Na. Trdno drži.
Ne približaj se. Upoštevaj pravila sv. Benedikta
in se temu stvoru upri s podcenjevalno molitvijo. Razumeš?
Ko je Jezus sklical svojo dvanajsterico, ji je podelil moč in oblast,
da izžene vse demone, ozdravi vse bolezni. –Ja.
Potem jo je poslal v svet razglašat božje kraljestvo in zdravit, Ann. –Ja.
Zdravit bolne. –Ja.
Kristusova moč deluje skozi vse nas.
V mojem imenu bodo izganjali demone, govorili nove jezike,
dvigali bodo kače, polagali roke na bolnike in ti bodo ozdraveli.
Dekleti spita. Pripravljeni sta. –Je oče Maddox prišel?
Ne bo se nam pridružil. –Kako to mislite?
Ne bo prišel? Za to je šlo. –Cerkev mu ni dovolila.
To ni tisto. –Izganjanje brez katoliškega duhovnika?
Živim v imenu Jezusa.
Tu prosimo Boga, da osvobodi ta otroka nadloge.
Boga prosimo, da posreduje.
Ne zanikam milosti svetega duhovnika, a lahko dam vse od sebe.
Namenjeno mi je to narediti. Lahko naredim.
Lahko opravim rimski obred.
Zdaj vidim, zakaj me je Gospod vzel iz samostana.
Zdaj vidim, zakaj me je dal v sosednjo hišo.
Da sem nocoj tukaj z vami.
Napor vseh nas bo potreben.
Všeč mi je. Raznolikost mora biti. –Tukaj smo.
Skupaj smo. Lahko pomaga. Pomagalo bo. –Upam, da ste prepričani. –Sem.
Tudi vi bodite, preden stopite tja noter. Vsi moramo biti.
Če hoče še kdo oditi, naj zdaj. Ko bomo začeli, ne bomo nehali.
To je to. Za vami.
Smrad je hujši.
Je to Katherinin utrip? –Usklajeno bijeta.
O, Bog.
Bomo začeli?
Njune vibracije so močne.
Pozivam te, da položiš svoje roke na nas,
da bomo varovali srce teh dveh ljubih otrok.
Gris-gris je. Za zaščito.
Ko bomo začeli, se otrok ne dotikajte.
Dobro.
Naj bo Sveti križ moja luč.
Naj zmaj ne bo nikoli moj vodnik.
Poberi se, Satan.
Ne izkušaj me s svojimi ničevostmi.
Kar mi ponujaš, je zlo. Sam spij strup.
Poberi se, Satan.
Sveti Gospod, vsemogočni Oče, večni Bog
in Oče našega Gospoda Jezusa Kristusa,
ki si enkrat za vselej obsodil tistega padlega odpadniškega tirana
na peklenski ogenj, ki si svojega edinega spočetega Sina poslal na svet,
da stre tistega rjovečega leva.
Pohiti na naš klic na pomoč
in reši pred uničenjem in iz krempljev opoldanskega hudiča
ti človeški bitji, narejeni po tvoji podobi.
Napolni svoje služabnike.
Napolni jih s pogumom za boj proti brezbožnemu zmaju.
Naj ga tvoja mogočna roka nažene iz tvojih služabnic,
da ju ne bo mogel več držati. Preko tvojega Sina,
ki živi in vlada v enotnosti Svetega Duha, Bog, na vekov veke.
Amen.
Nocoj boš umrla. Vsi boste umrli.
Naredite kaj. –Demon. Utišati te je treba.
Se vidiva v peklu. –Podredi se Bogu, upri se hudiču in pobegnil bo iz tebe.
Ukazujem ti, da me ubogaš do zadnje črke, jaz, ki sem božja služabnica.
Božja kurba si. –Morilka svojega otroka.
Ki v peklu joče za milost.
Ne. –Kurba. –Ne. –Božja kurba si. –Ne.
Svojo mater naj bi počastila z otrokom v njenem imenu.
Te je Kristusova moč prisilila?
Poskusimo kaj drugega, drugačnega, novega.
Vse stvari minejo, Bog se nikoli ne spremeni.
Moja trdnjava in moje pribežališče je.
Posvečeno bodi tvoje ime, pridi k nam tvoje kraljestvo … –Mati?
Govori z mano, mati. –Kakor v nebesih tako na zemlji.
Daj nam danes naš vsakdanji kruh …
Ti ne verjameš.
In ne vpelji nas v skušnjavo, temveč odreši nas hudega.
Svoje muke delim samo z Bogom.
Slava na vekov veke.
Kap, kap, kap.
Poglejmo, kaj zmore vražarstvo.
Postavi skledi zraven njiju. To je naš konec in naš začetek.
Ti boš poteptal naše trpljenje.
Zdravljenje v pokori za naši sestri. –Ožepova veja
je bila dvignjena, da poteši žejo jagnjeta na križu.
Kaj delate? –V šali ponujen kis, ki je postal naša odrešitev.
Ve, kaj dela. –Kaj pa dela? Mislim, kaj je to?
Poškropil te bom s čisto vodo in čist boš. –Očistil te bom nečistoč in idolov.
Ezekiel. –Ezekiel.
In ko so zarezali meso jagnjeta, sta na zemljo stekli voda in kri.
Ljubica.
Mama.
Ljubica, tukaj sem. –Mami. Ne vidim te. Kje si? –Ne. Ne dotikajte se je.
Očka. Boli. –Angela?
Ne dotikajte se je. –Očka. –Angela, tukaj sem.
Izpustiti poskušata.
Izpusti, Angela. –Izpusti. Verjemi.
Izpusti, ljubica. –Naj gre. –Očka, prihaja.
Očka.
Kaj je to? –Izparina od znotraj.
Pri kritični temperaturi sta, začetku izbruha. –Gnilo je.
Mojbog.
Je to konec? –Ne. Začetek je.
V Jezusovem imenu.
Gospod, pomagaj nam ohraniti to vez med nami, s tabo, s tema otrokoma.
Vzemite to skledo. Izlijte jo na vzhodu, stran od hiše.
V Jezusovem imenu. –V Jezusovem imenu.
… za tvoj blagoslov, ljubi Bog …
Boj poteka v hiši.
… odpeljan v puščavo, ko ga je Janez krstil, da te premaga.
Vdaj se Bogu.
–V osebi faraona in njegovih …
Oče naš, ki si v nebesih …
Posvečeno bodi tvoje ime.
Pridi k nam tvoje kraljestvo, zgodi se tvoja volja.
Nisi me hotel.
Izbral si, ko je moja mati umirala.
Vaša žena je hudo poškodovana.
Karkoli naredimo, da preživi, bo ogrozilo otroka.
Obeh ne moremo rešiti.
Rešite mojo ženo. –Potem rešite mojo ženo.
Ne poslušaj ga, Victor. Nikar. Ne.
Naj ubijejo otroka. Hotel si mater.
Victor. –Bog te je ukanil.
Otrok je preživel. –Kaj?
Tisti, ki ga nisi hotel.
Pa smo jo iztrgali iz trebuha tvoje umirajoče neveste.
Zdaj moraš spet izbrati.
Ena deklica bo živela, ena bo umrla.
Varljivec. Ne ponujaj tistega, kar že pripada Bogu.
Daj, oče. Izberi, kot bi moral že takrat. Izberi mene.
Ne. Mati, izberi mene.
Varuj jo.
Izberi mene. –Izberi mene.
Izberi mene.
Ne moreta zahtevati tega od nas. –Ne zapelji nas s svojim lažnivim jezikom.
Prosim. Izberi mene. Prosim, očka. Izberi mene.
Izberi mene. –Izberi mene. Prosim, očka.
Katera mora stran?
An, ban, pet podgan.
Moraš izbrati.
Sicer bosta obe umrli.
Ne bom izbral.
Ne moreva izbrati.
Izberi mene. –Katera bo preživela?
V imenu Očeta in Sina in Svetega Duha.
Amen. Nadvse veličastni knez nebeške vojske,
sveti nadangel Mihael, brani nas v bitki proti kneževinam in silam,
proti vladarjem tega sveta teme, duhovom grešnosti na visokih položajih.
Pridi na pomoč ljudem, ki jih je Bog ustvaril po svoji podobi
in za visoko ceno odrešil tiranije hudiča.
Obtožujem te, Satan. Sovražnik človeške odrešitve.
Priznaj pravico in dobroto Boga Očeta,
ki je s svojo pravično sodbo obsodil tvoj napuh in zavist.
Odidi iz teh božjih služabnic, ki ju je Gospod ustvaril po svoji podobi,
ju okrasil s svojimi darovi in vzel za hčeri svoje milosti.
Obtožujem te, Satan, vladar tega sveta.
Priznaj moč in silo Jezusa Kristusa,
ki te je porazil v puščavi, premagal v vrtu,
te prikrajšal na križu in z vstajenjem iz grobnice
tvoj plen prenesel v kraljestvo luči.
Odidi po znamenju Svetega križa. –Odidi. –Našega Gospoda Jezusa Kristusa,
ki živi in vlada večno.
Lev Judovega plemena, Davidov potomec, je zmagal.
Naj se tvoja milost, Gospod, spusti na nas. –Velika kot naše upanje.
Ne.
Tony?
Ne. Ne, ne. Prosim, Bog, ne.
Ne, ne. –Victor, ne dotikaj se je. –Mamin šal je.
Rada te je imela. Jaz te imam rad. Žal mi je, da sem ti vzel šal.
Žal mi je, da sem ti ga vzel. Tam notri si.
Pridi domov. Angela, pridi tja, kjer me lahko slišiš.
Glejte.
Dva utripa. Deluje? –Ne nehaj. –Vem, da me slišiš. To bova prebrodila.
Če ti ne preživiš, tudi jaz ne bom. Prav? Pridi domov.
Rada te je imela in jaz te imam rad.
Kaj pa jaz? Mami?
Očka? Nočem umreti.
Izberem tebe, Katherine. –Tony … –Ne. –Izberem Katherine. –Ne smeš.
Izberem tebe. –Tony, ne. –Angela. Ange?
Angela? –Odpnite jo.
V redu bo. –Angela?
Poskušam. –Potegni. –Sem že. –Močneje.
Kaj se dogaja? –Angela?
Angela!
Ljubica? –Mami? –Mamica je tukaj. –Mami.
Katherine? Katherine, ljubica. –Srček.
Mama? –Ljubica moja. –Mama? –Mami, mami.
Mama? Mama? –Ljubica, prosim, zbudi se.
Mami je tukaj. Daj. –Izberem tebe, Katherine. –Mami?
Izberem tebe, Katherine.
Zbudi se, daj. Ljubica, prosim, zbudi se. Mami je tukaj. Daj, no.
Katherine ne diha. –Dvigni jo. –Ne, ne. Zbudi se. –Katherine.
Ukanili so nas. –Tebe sem izbral, Katherine.
Zbudi se, mama je tukaj. Daj, ljubica, prosim.
Daj, daj. –Ne morem je dvigniti. –Ne, ljubica. Prosim, daj.
Dvignimo jo. –Daj. –Tebe sem izbral. –Daj, ljubica, prosim.
Pomagajte. –Položimo jo. –Dajmo, pokonci.
Podpri ji glavo. Drži jo. –Daj, Katherine. –Držim jo.
Umaknite se.
Pomagajte.
Zbudi se, ljubica.
Hitro, hitro. –Zbudi se. Mami je tu. –Nujen primer. Deklica ima infarkt.
Pošljite rešilec, takoj.
Umaknite se.
Stran.
Centrala, 13-letnica je pri zavesti … –Lahko izmerim utrip, prosim?
Kako dolgo že imaš ureznine po rokah?
Izmerila bom utrip in preverila dihanje. Lahko vdihneš?
… ugotoviti, kaj se dogaja.
Lahko izmerim utrip?
Žal mi je zaradi tega. Sožalje ob izgubi. Stuart. Vas lahko kličem Stuart?
Lahko kaj naredimo za vas?
Bolni sta bili, hoteli smo jima le pomagati.
Ni je več. Vem, da je ni več.
Ni v redu, Tony. Ni je več.
Morali bi počakati na odvetnika.
Mislite, da bodo to prebrodili?
Družine so si opomogle po nepojmljivih strahotah.
Kaj mislite, kaj je zlo?
Tako mislim jaz.
Na ta svet se rodimo z upanjem in sanjami
in željo, da bi bili srečni. Hudič pa ima eno željo.
Da nas pripravi, da obupamo.
Kot Job v puščavi lahko vzdržimo. Lahko ozdravimo.
Za ene bo težje kot za druge. Za nekatere
bo trajalo veliko dlje, da najdejo mir.
A tudi tisti mir bo izbira.
Izbira, da najdemo blagoslove povsod okrog sebe.
S seboj jih nosimo.
Tako zelo te ljubim.
Morda je to vse, kar Bog, katerikoli bog ali dober človek hoče od nas.
Samo da vztrajamo.
Da se odločimo trdno držati in nikoli izpustiti. Da verjamemo.
Victor, ste vi?
Ne, mama. Jaz sem.
Regan.
IZGANJALEC HUDIČA VERNIK
Prevod in priredba Tanja Borozan
Tehnična obdelava DrSi Infire