[baljós zene szól]
[zene szól folytatódik]
[baljós zene szól tovább]
HARRIGAN ÚR TELEFONJA
[Fiú:] „Ha az istenek büntetni akarnak, meghallgatják imáinkat.”
Ezt Oscar Wilde írta.
De nem olvastuk.
Pedig nem ártott volna.
[baljós zene elhalkul]
[Nő:] Jó reggelt!
[gyerekzsivaj, beszédfoszlányok]
[Fiú:] A maine-i Harlow inkább falu volt, mint város, és még ma is az.
Bár elköltöztem.
Van egy hat tantermes iskolája.
HOWIE BOLTJA
[Fiú:] És itt van Howie boltja,
ahol Vörös Ördög kaparós sorsjegyet is kapni.
Gates Falls, a szomszéd város nagyobb.
Itt van apám kedvenc étterme, a Mondello's.
Oda megyünk, amikor ő a hónap dolgozója.
Régen gyakrabban volt, de manapság már nem.
Mióta anya meghalt.
Harlow-ban van a Castle-tó is és a Párkány,
ahonnan a tűlevelek alól kitűnik a csupasz szikla,
New England valódi arca.
De mielőtt mesélnék a nyertes sorsjegyről,
Kenny Yankovich szarakodásáról és arról, hogy mindenki meghal,
elmondom, hogyan kezdtem dolgozni Mr. Harrigannél.
A templomban kezdődött.
[templomi ének]
[ajtó becsapódik]
[orgonazene szól]
[zene elhallgat]
Sámuel második könyve, első fejezet, 19-20.
„Izráel! A te ékességed elesett halmaidon:
miként hullottak el a hősök!
Meg ne mondjátok Gáthban,
ne hirdessétek Askelon utcáin,
hogy ne örvendjenek a filiszteusok leányai,
és ne ujjongjanak a körülmetéletlenek leányai.”
[Tiszteletes:] Köszönjük, Craig.
Szép volt, igaz?
Úgy örülök, hogy ma reggel ennyien eljöttek az istentiszteletre.
[sejtelmes zene szól]
[Craig:] Azóta tűnődöm, vajon mi lett volna,
ha nem így alakul.
És miért én?
Miért engem választott?
John Harrigan volt a leggazdagabb Maine-ben.
Milliárdos.
Válthatnék pár szót a fiával?
[Craig:] Romló látása miatt felolvasót keresett.
Voltak más gyerekek is, idősebbek, szebben olvasók.
Azért választott, mert tudta,
hogy óránként öt dollár vonzó lehet egy fiúnak,
aki szívesen kiszabadulna az üres házból?
Vagy más okból?
Nekem kell kiderítenem?
[sejtelmes zene szól tovább]
[ajtó nyikorog]
Jó napot! A nevem…
Tudom én, ki vagy.
Menj hátra, aztán jobbra!
[zene szól tovább]
[lépések zaja visszhangzik]
[óra hármat üt]
„Mert egyedül a szenvedély ismeri fel.
És amikor a szenvedély halott vagy hiányzik,
akkor a szépség csodás lüktetése felfoghatatlan.
Sőt, egy kissé hitvány.
Az érintkezés meleg, élő szépsége
sokkal mélyebb, mint a bölcsesség szépsége.”
[zene szól tovább]
[Fiatal Craig:] „‘Végül is mi az a pénz?
Papa, mire képes?‘
Mr. Dombey visszahúzta székét a helyére,
és megsimította a fejét.
‘Apránként meg fogod érteni, fiam‘ – mondta.
‘A pénz, Paul, bármire képes.‘”
[zene elhallgat]
[szentimentális zene szól]
[Craig:] Bármennyire is hiányzott, az apámnak még jobban.
Úgy tűnt, anyám nélkül… szomorú és… üres.
A gyerekek furán gondolkoznak.
Mintha anyám halála az én hibám lett volna.
Valahogy én okoztam.
Mintha uraltam volna.
És ha uraltam…
megelőzhettem volna.
[zene szól tovább]
[lépések hangosan nyikorognak a parkettán]
- [John:] Te meg mit művelsz? - Öhm… semmit, bocsánat.
Nem tartozik rád.
Kérdésed van?
Mert akkor felelek rá.
Mi van odabent?
Titkok.
Szörnyű titkok.
„Újraélte az életét, a vágy, a kísértés és megadás
minden részletét a megértés pillanatában?
Megtörten kiáltott egy képre, látomásra.
Kétszer is kiáltott.
De alig volt több leheletnél.
A rémség. Az iszonyat.”
„A rémség.
Az iszonyat.”
Megértetted, amit olvastál?
Érted Conrad mondanivalóját?
Azt hiszem.
[hümmög]
Fizetésnap van.
[Fiatal Craig:] Köszönöm.
Akkor is olvas, ha nem vagyok itt?
[horkant]
Általában ezt.
És ez nem unalmas?
[John:] Unalmas?
A pénzügyek felpezsdítenek.
Rémlik a Dombey és fia?
A második, amit olv… olvastam.
Dombey próbálta megértetni a fiával,
hogy a pénz valódi értéke nem a mennyisége.
A pénz valódi értékét
a hatalom adja.
De a fiú, Paul azt kérdezi:
„Miért nem mentette meg a pénz a mamát?”
És hogy a pénz kegyetlen dolog-e.
Lehet kegyetlen. Ha arra használják.
Mm?
[sejtelmes zene szól]
[billentyűzet kopog]
[beszéd a háttérben, zene folytatódik]
JOHN HARRIGAN: KEGYETLEN ÉS ÖNZŐ
[Craig:] John Harrigan nem volt közkedvelt.
Sosem nősült meg, nem volt gyereke,
és nem tartotta a kapcsolatot a családjával.
Talán ezért tűnt magányosnak.
ÚJABB ÖNGYILKOSSÁG A CÉGNÉL
Talán másokon bosszulta meg ezt a magányt.
AMIHEZ HARRIGAN HOZZÁÉR, MEGHAL
Úgy éreztem, megértettem.
MINDEN JÓT KÍVÁN: MR. HARRIGAN
[zene elhallgat]
VÖRÖS ÖRDÖG
[Apa:] Anyád szerencsejátéknak tartotta a sorsjegyet.
Ha tudná, hogy Harrigannél dolgozol, és Vörös Ördögöt kaparsz,
forogna a sírjában!
[edények zörögnek]
Csináld!
- Hová mész? - A mázlipénzemért.
[Craig:] Ez volt az első.
De attól kezdve
minden évben négy ilyen borítékra számíthattam.
Valentin-napon, a szülinapomon szeptemberben,
hálaadáskor és karácsonykor.
[játékos zene szól]
Nuku!
Zsugori alak! Alig fizet, és filléres bónuszt ad.
Egydolcsis Vörös Ördög sorsjegyeket.
Szóval, amit az előbb mondtál anyuról… igazából mit jelent?
[Apa:] Mi?
Hogy forog a sírjában.
Ó! Öh… [nevet]
Csak egy régi mondás, öhm…
Olyasmit jelent, hogy ha valakit nyugalomra helyeztek,
már nem kéne törődnie a földi dolgokkal.
Az élők világával.
[lágy zongorazene szólal meg]
Oké.
[Fiatal Craig:] „‘Jól van, srácok!‘ – mondta Rocky a mikrofonba.
‘Egy kis sprint a pihenő előtt.
Rajta!‘ – kiáltotta a zenekarnak,
miközben tapsolt, és a lábával a zene ütemére dobogott.
Ekkor a nézőközönség is tapsolni és dobogni kezdett.
Mind a parkett közepén forgolódtunk.
Az óra percmutatóját figyeltük,
amikor a 18-as pár fiútagja, Kid Kamm
hirtelen pofon vágta a partnerét.
Bal kezével tartotta, míg a jobbal
egyre csak pofozgatta az arcát.
De nem reagált.
A világ megszűnt számára.”
[Fiatal Craig, Craig:] „Néhányszor még felnyögött, majd a padlóra rogyott.
A bíró megfújta a sípját,
mire a közönség izgatottan felugrott.
A táncmaratonok közönségét nem kell felkészíteni a…”
Elég lesz.
[lágy zongorazene folytatódik]
Első alkalommal nem egészen értettem a címet.
És most mire jutottál?
Öhm… Hogyha a szenvedő lovak kínjának véget vethetünk,
miért nem jár az embereknek is ez az ajándék?
A halál ajándéka.
[sóhajt]
Hogy ne érezzünk több… kínt és… dühöt,
aggodalmat.
Öhm…
[Craig:] Öt éven át heti háromszor olvastam fel neki,
és csak egyszer hagytam ki.
Amikor influenzás voltam.
Lelkifurdalásom volt, mert eszembe jutott,
hogy talán a felolvasás a hete fénypontja.
Aminek előre örülhet, amiért élhet.
[a Veni Vidi Vici „Black Lips” című száma szól]
[Craig:] Felnőtté válásunk részeként
minden harlow-i gyerek Gates Fallsba járt középiskolába,
mivel Harlow-ban nem volt.
Billy Ueberroth bátyja, Mike,
vagyis U-Boot, ahogy mindenki hívta,
már megjárta a poklot, és túlélte,
úgyhogy hajlandó volt beavatni minket is.
Persze ha fizetünk.
KÖSZÖNTÜNK ÚJRA MINDEN DIÁKOT
Csúcs.
Fiúk, lányok!
Megmutatom, hol vannak elásva a hullák.
És állj!
Baromira figyeljetek!
Veszély leselkedik rátok.
Bal oldalon…
Ne nézzetek és ne menjetek arra,
hacsak nem akartok monoklit, tüdőrákot vagy tetkót.
A Gates Falls gimiben tilos a szekálás,
de ettől még megtörténhet.
[a Battles „Atlas” című száma szól]
Legyetek kemények!
Hideg tekintet, zord külső.
Ne reagáljatok semmire se!
Pokoli évek várnak rátok, mint a börtönben.
Csak kerüljétek a feltűnést!
[üdítősdoboz leesik]
Kösz, U-Boot!
Nehogy azt hidd, hogy rád nem vonatkozik, Margie!
A végzős csajok rosszabbak, mint a pitonok.
Nem csapnak le azonnal,
de a tanév végéig szépen kiszorítják belőled a szuszt.
Ide be ne lépjetek!
És az utolsó megállónk.
Az ebédlő.
Itt lógnak a népszerű arcok.
Mindenki mobilozik?
[U-Boot:] Motorola RAZR.
A samsungos asztal ott van a sarokban.
És az az Apple-asztal.
Ho…
Csak most jött ki az iPhone. Honnan van nekik?
Tudod… ők a népszerű srácok.
Nekünk is kell mobil.
[iskolacsengő hangja]
[Craig:] Ha kisvárosban nősz fel, és hirtelen idegen világba csöppensz,
kitágul az univerzumod.
Új és másfajta arcokat látsz.
Némelyik barátságos.
De mások valami sötét módon kapcsolódnak hozzád.
Nem kedvelnek, csak úgy ok nélkül.
Hé! Csá!
Mi a pálya? Láttalak korábban, gyépés.
Fogd meg!
Nézz bele!
- Cipőkrém? - Minden gólya cipőt pucol,
és te az enyémet fogod!
- Órára kell mennem. - Nem. Amíg nem ragyog a bakancsom!
- Nem. - Ez bizony nagy hiba volna.
Vagy kifényesíted a cipőm, vagy megetetem veled a krémet!
[Nő:] Fiúk!
Van valami gond?
Nincs. Minden oké.
Mi van a zacskóban?
- Ugye nem akarod szecskáztatni? - Dehogy!
[idegesen röhögcsél]
- Órára kell mennem. - Várj!
- Hogy hívnak? - Öhm… Craignek.
Mi van benne, Craig?
Öhm… egy…
fél szendvics.
Csak azt kérdezte, kérem-e.
[hümmög]
Jól van.
Ezt még megbánod!
Falaztam neked, meg kéne köszönnöd!
Baszódj meg, új fiú!
Nem is ismersz! Mit ártottam én neked?
Meg akartál alázni!
Csak pucolnod kellett volna, gyépés.
Kis gyökér.
[Apa:] Szia! Hát itt vagy?
Első nap a gimiben. Milyen volt?
Jó.
[Apa:] Ennyi? Csak „jó”?
[horkant]
Oké. Szuper volt.
Megvan… minden tanszered?
[Craig:] Aha.
- És a tanárok? Bírod őket? - Jók, apa.
Minden jó. Oké?
Ja, oké.
Hogyha… kéne bármi, csak…
Rendben.
Apa?
Igen?
Kaphatok egy mobilt?
Minek neked mobil?
Ha mondjuk… fel kéne hívnom a… rendőrséget.
Olyan kicsi városban élünk, hogy elég csak kiáltanod.
[halkan hümmög]
[Craig:] „Jurgis ezekre magától is rájön,
ha elég ideig marad.
Minden piszkos munka a férfiakra hárul.
Nem áltatták magukat.
A hely beszippantotta őket, és tették a dolgukat.
Jurgis azért jött, mert azt hitte, hasznossá teheti magát,
és tanult emberré válhat.
Ám hamar rá fog ébredni, hogy Packingtownban
szorgos munkával senki sem tűnhet ki.”
Elég!
[John:] E… elég.
Nem megy.
Elfelejtettem, hogy mennyire megvetem… ezt a szocialista halandzsát.
[Craig:] Vagyis úgy véli, Sinclair tévedett,
és előbbre juthatunk, ha jól dolgozunk, és betartjuk a szabályokat?
Craig, Craig, Craig!
Félre ne érts!
Csodálom a szorgalmat.
Az okos munkát.
De ádáz versengés kell ahhoz, hogy túlélj. Hogy első légy.
Merészség kell.
Könyörtelenség.
Ne azt kérd, amire szükség van.
Kérd azt… nem, nem! Ne kérd!
Követeld, amit akarsz!
- [Craig:] Mr. Harrigan! - [John:] Tessék?
Volt olyan, hogy valaki megpróbálta szekálni vagy…
kihasználni a munkahelyén? Mármint…
[John:] Minden egyes nap.
És hogyan vágott vissza?
Keményen.
[baljós zene szól]
[zene lassan elhallgat]
[szélzúgás]
A mindenit!
[Craig hümmög]
Hű! [halkan nevet]
Hát ez…
Na? Legközelebb ezt veszem fel a Mondello'sba!
És öh… te is kaptál párat.
Nyisd ki azt! Az enyémet hagyd a végére!
Mr. Harrigantől.
- Jó ég, vajon mi lehet? - [Craig nevet]
- Sokkoló! - [Craig kuncog]
- [Craig:] Máris jövök. - Jó.
[sejtelmes zene szól]
Nyertem!
Tényleg? Mennyit?
Nem fogod elhinni.
Egymilliót?
Háromezer dollárt!
Hát ez… ez… ez nyert!
Ezt… ezt az ajándékot nehéz überelni.
Az enyémmel kellett volna kezdened.
[csomagolópapír szakad]
Ez…
- Igen. - Apa!
Hé!
Szívesen.
A lány a boltban segített. Be van állítva, feltöltve, meg minden.
Kit hívsz először?
[hümmög]
[telefoncsörgés]
[John sóhajt]
[telefoncsörgés]
Halló?
[Craig:] Boldog karácsonyt, Mr. Harrigan!
- Craig? - Igen, Craig vagyok.
Hol vagy? Mintha a Hold túloldaláról beszélnél!
[kuncog] A mobilomról hívom.
Jaj, ne! Azok sugárzást bocsátanak ki!
- Miben segíthetek? - Csak el akartam mondani,
hogy az ajándékával, a sorsjeggyel nyertem.
Háromezer dollárt.
Értem. Nos… végre megtérült az áruk.
Köszönöm.
Öhm… nagyon… kedves volt öntől.
Semmiség, tudod? Öhm…
Barátoknak ezt adom.
Ez minden, Craig?
Igen, azt hiszem.
Boldog karácsonyt!
Boldog…
[a Yeasayer „2080” című száma szól]
[Billy:] Haver, a szünet utáni első nap szívás!
- Hová sietsz, Craig? - Ja, hova-hova?
[Billy:] Mi?
Ez komoly? Ne már!
Nem!
[Craig:] Nemsokára Margie, Billy és U-Boot is kapott mobilt.
Bár enyém volt az egyetlen iPhone.
Billy és U-Boot egy RAZR-ön osztozott.
[iskolacsengő hangja]
[zene szól tovább]
[beszédfoszlányok]
[zene lassan elhallgat]
Köszönöm.
Craig!
Szeretnék valamit megbeszélni veled.
Már nagyon-nagyon rég… dolgozol nekem.
És úgy látom, mostanra egész más ember lettél,
mint aki voltál, amikor elkezdtük.
A kérdésem az:
miért jársz hozzám továbbra is?
- Abbahagyjuk? - [nevetve] Nem, nem, nem!
Akkor… miért…?
Bizonyára vannak sportok, klubok és lányok,
akik jobban érdekelnének,
mégis itt vagy heti háromszor.
Miért?
Kötelességtudatból, vagy ilyesmi?
Dehogyis! Nem.
Hát miért?
Mert élvezem az itt töltött időt.
[sóhajt]
Miért?
[szentimentális zene szól]
Azért jövök, mert…
szeretem a könyvek illatát.
Szeretek önnel beszélgetni.
Azért jövök, mert ha felolvasok,
az olyan hatalmat ad, amit máshol nem érzek.
Azért jövök, mert szeretnék.
Viszlát csütörtökön!
[zene szól tovább]
[Férfi a tévében:] A helyszínelők dolga bizonyítékot találni.
[Nő a tévében:] A vér elég bizonyíték.
Tudom, mi legyen a nyereménnyel.
Az egyetemi alapodba megy, ahogy megbeszéltük.
Jó, hát, azt… azt mondtad, a nagyja megy az alapba.
Mikor veszek bármit is?
[Nő a tévében:] Meg tudja magyarázni, hogy kerültek a tetthelyre a lábnyomai?
Szinte soha.
Hát… tudom, hogy mire költhetném.
- [Craig:] Jó napot, Pete! - Szervusz!
- [Craig:] Jó napot! - Szia, kölyök!
[Craig:] Köszönöm.
[John:] Hát itt vagy!
Mr. Harrigan, hoztam valamit.
Nem kell nekem semmi.
Köszönöm.
Értékelem a szándékot.
De nem.
- Inkább add oda az apádnak! - Ő sejtette, hogy ezt mondja.
Bölcs ember.
Henry David Thoreau… azt mondja:
„Nem birtoklunk semmit, a dolgok birtokolnak.”
Nincsen televízióm.
Mert ha lenne, az időm nagy részében nézném.
A kocsimban van rádióm, de a házamban nincs,
pedig szeretek néha countryzenét hallgatni.
De ha volna, fecsérelném az időt.
- Oké, csak… - Ne, ne, ne!
Azt kívánom, bár az a sorsjegy ne nyert volna!
- Látja ezt? - Ühüm.
- Ezek itt az ikonok. - [hümmögve nevet]
Ezzel éri el a tőzsdét.
Előfizettem a Wall Street Journalre.
Igaz, de… tud ilyet a Wall Street Journal?
- Ezek valós idejű számok? - Aha.
Hát, lehet, hogy van egy-két perces csúszás…
Berosálok!
Mintha lenne saját árfolyamtáblám!
Mint a mágnások kúriájában!
Igen. És ha elolvasná a Journalt vagy a Forbest,
ezen azt is megteheti.
A Barton Instruments bezárja kapuit. [horkant]
Ebben nem írják.
Mert az a tegnapi.
Egy nappal le van maradva, de ez…
ez már a mai.
- Arrogáns voltam, Craig. - [hümmög]
Mégis megtartom ezt az izét.
Egyelőre.
Örülök.
Idehoznád a telefonomat?
Hát, most már telefonálhat ezzel.
- Igen? - Igen.
Főleg arra való.
Csak tárcsázza a kívánt számot! Bökje meg az ujjával!
- És négy csíkja van. - Csíkom?
Hála az új adótoronynak.
- És az jó? - [Craig:] Igen, az jó.
Chick!
Itt John Harrigan.
Most már van mobilom.
Igen, módosítanék a portfóliómon.
Igen.
- [Apa:] Nos? Tetszett neki? - Nem.
Megmondtam.
Imádta.
[Craig:] Minden felolvasás előtt új funkcióra tanítottam.
Megmutattam az internetet,
a Yahoot és a Google-t,
megtanítottam sms-ezni, és hangpostát használni.
[John:] Most nem tudom felvenni a telefont.
Visszahívom, ha alkalmasabb.
[Craig hümmög]
[John:] Most nem tudom felvenni a telefont.
Visszahívom, ha alkalmasabb.
- Nem biztos, hogy szeretném, ha hívna. - Pompás.
[Craig:] És személyre szabtuk a mobilját.
- [Craig:] Válasszon nevet! - Hogy mit?
Öh… Egy afféle… becenevet.
Ha hív vagy ír nekem, ez a… név ugrik fel a képernyőn.
Én adjak magamnak becenevet?
Lehet olyasmi, ahogy mások nevezik. Tessék!
[John:] Az újságírók neveztek így.
De persze nem bóknak szánták.
[Craig:] „Kalózkirály”. Menő.
Hívta már valaki?
Marketingesek. És tévedésből.
Nem bírom elviselni azt a xilofonzenét.
Állítsunk be egy csengőhangot!
[Craig:] Öh…
[hárfazene szól]
- Jobb? - [John:] Igen, jobb.
- Ettől még nem veszem fel. - Még nekem sem?
Honnan tudnám?
- Oké, de a countryt szereti, nem? - [John:] De.
- [Craig:] Mi a kedvenc dala? - Olyan sok van!
Tammy Wynette. „Stand By Your Man.”
[Craig:] Csengőhang…
- Ez az? - [zene megszólal]
[nevet] Igen! Olyan bájos!
Hallgasd csak!
- [zene elhallgat] - Öhm, lássuk…
„Stand By Your Man.” Oké. Tessék!
Oké. Most hívjon! A kedvencek között vagyok.
[vonal kicseng]
- [zene megszólal] - [nevet]
Igen. Így tudjuk, hogy a másik hív.
[John:] Igen.
Jó.
- [zene elhallgat] - [sóhajt]
Jól van. Mit olvassunk ma?
Jól van?
Nem.
Valami nem hagy nyugodni.
Talán meg tudod magyarázni.
Cikkeket olvasok… a mobilon… egy hónapja.
És ingyen volt.
- [hümmög] Igen? - Nem.
Ingyen olvasok olyat, amiért mások fizetnek.
Ez szuper, nem?
Dehogy az!
Az ingyen adott információ
szembemegy mindennel, amit én valaha is tudtam a sikeres üzletről.
A világháló olyan, mint egy törött főnyomócső.
Csak víz helyett információval áraszt el.
Én ezt nem értem. Beetetés, vagy mi?
Komolyan kérdezem.
Olyan, mint egy falunapon.
Az első menet még ingyenes.
[horkant]
És ez még az első menet?
Egy falunapon…
És nincsen hirdetés az oldalakon.
Pedig az újságok reklámokból élnek.
Így hogy maradnak fenn?
Ez nem beetetés.
Hanem valódi kapudrog.
Észrevettem, hogy a Google-kereséseim találataiban
pénzügyi oldalak jelennek meg.
Tudja, mit akarok.
De mi lesz, ha elzárják a főcsapot?
Nincs több potyázás.
A hamis információ megszokott lesz, és igaznak könyvelik el.
És mi történik, ha ennek segítségével
még több ostobaságot kezdenek terjeszteni?
Újságok, újságírók, politikusok.
Mindenkinek rettegnie kéne ettől a kütyütől.
[John a telefonon gépel]
Segítek Pete-nek.
[sejtelmes zene szól]
[Craig:] Úgy bámulta, mintha varázsgömb lenne.
És aznap Mr. Harrigan pár pillanat alatt megjósolta a jövőt.
Az internet jövőjét, a hírek jövőjét, a kamuhíreket,
közösségi médiát, a fizetős tartalmakat és a spamet,
Julian Assange és Edward Snowden jövőjét.
És a világét.
Jó reggelt, Craig!
Oh! Jó reggelt, Miss Hart!
- [üzenetküldés hangja] - [lágy zene szól]
CRAIG: TETSZIK A PULCSID
[üzenetküldés hangja]
REGINA: KÖSZI
[halkan kuncog]
- [feszült zene szól] - Az egy okosteló?
Igen, egy iPhone! [nevet]
Oké, vágom, gazdag srác.
- Érdekel az enyém? - Persze.
Tök menő. Csak nem ilyen nagy…
Óh…
Persze, nekem nincs.
Öhm…
Megmutatod?
Öh… oké.
Köszönöm.
Óh!
Csini.
Kapd el!
[Craig:] „De ez egy új történet kezdete,
egy férfi fokozatos megújulásáé.
Azé a történeté, hogyan született újjá,
és csöppent bele egy másik világba.
Ismeretlen, új életének kezdete.
Más alkalommal talán elbeszélem, de ennek a történetnek itt vége.”
[telefonos billentyűzet kopog]
- [hangos csapódás] - Oh…
[nevet] Elnézést!
Távozz tőlem, sátán!
Ügyes vagy.
Alkalmanként nagy élvezet egy zord orosz regény.
Kihúznád a középső asztalfiókot? Ott van a csekkfüzetem.
Köszönöm.
Megvan?
Köszönöm.
[Craig:] Ez új. A tartály. Minden rendben?
Leginkább éjszaka használom.
Szeretnék kérdezni valamit.
[John:] Hmm?
Miért költözött ide?
Harlow-ba?
Lakhatna akárhol.
Az egész életemet a városban töltöttem,
ezért aztán vidékre vágytam.
Sok helyet megnéztem. Végül itt kötöttem ki.
Szép a táj,
de nem lélegzetelállító.
Az ugyanis vonzaná az embereket.
És nem nagyon szeretem az embereket.
[lágy zongorazene szól]
Itt senki nem kérdez semmit.
Oda vágytam,
ahol senki nem kérdez tőlem.
Mert ha megteszik,
szinte kivétel nélkül… felelek.
És neked van olyan hely ezen kívül, ahol szívesen élnél?
[Craig:] Öhm… talán Los Angelesben.
Írhatnék… forgatókönyveket.
Gondolom, valakinek azt is kell.
És nem vágynál haza?
Látni apád arcát? Virágot vinni anyád sírjára?
De, és biztos hazalátogatnék néha.
Nos, ha elmész arra az istenverte helyre,
és vállalkozásba kezdesz,
tudd, hogy nehéz lesz, és igazságtalan,
és ellenségeket szerzel.
Akárcsak én.
Igen, tudom.
Craig! Meg kell ígérned nekem valamit.
Rendben.
Ha beléjük botlasz,
sietve rendezd le őket!
Az ellenségeket.
Rendezzem le?
Sietve.
És aztán egy jottányi bűntudatod se legyen miattuk!
Ígérd meg!
[zongorazene elhallgat]
Oké.
Megígérem.
Jól van.
Köszönöm, Mr. Harrigan.
Én köszönöm, Craig.
Az egészet.
[szentimentális zene szól]
[Craig:] Érdekesnek, de ijesztőnek láttam.
Még így legyengülve is volt… hatalma.
Talán még veszélyes is volt.
De a barátja voltam.
Ő mondta.
És a fiókjában gyűlő sorsjegyekből ítélve
nem lehetett neki túl sok.
[telefonos billentyűzet kopog]
KÖSZÖNÖM A KÉPESLAPOKAT ÉS A SORSJEGYEKET. MEGTISZTELTETÉS ÖNNEK DOLGOZNI.
KÜLDÉS
[üzenetküldés hangja]
[ajtócsengő hangja]
[zene elhallgat]
[halkan dudorászik]
[ajtó nyikorog]
[hangosan becsapódik]
[oxigén sziszeg]
Mr. Harrigan?
[oxigén sziszeg tovább]
[megszólal a „Stand By Your Man” csengőhang”]
KALÓZKIRÁLY
ELUTASÍT
[zene elhallgat]
[oxigén sziszeg tovább]
[baljós zene szól]
Mr. Harrigan?
Uram!
[zihál]
[rémülten zihál]
- [telefoncsörgés] - Megbocsátasz? A fiam az.
Craig?
[hebeg]
Mr. Harrigan, azt hiszem…
Azt hiszem, meghalt.
- Nem lélegzik, azt hiszem… A házvezetőnő?
[nyög]
[remegő hangon] Keddenként… nincs… itt senki.
Oké, ide figyelj!
Öh… Te csak maradj ott,
menj ki a ház elé, én meg hívom a mentőket, oké?
[komor zene szól]
[halkan zihál]
[Craig:] „Azok voltak a legjobb idők;
azok voltak a legrosszabb idők.
A bölcsesség kora volt az; meg a bolondság kora.”
KÉT VÁROS REGÉNYE
[elcsukló hangon] „A hit korszaka.
a hitetlenség korszaka.
A Világosság ideje; a Sötétség ideje.
A remény tavasza; a kétségbeesés tele.
Előttünk volt még minden; nem volt már előttünk semmi.
Mind egyenesen a Mennyországba indultunk;
vagy ellenkező irányba.”
Lefekszem.
[zene szól tovább]
[telefont letesz]
[ciccent]
Basszus!
HIÁNYOZNI FOGNAK A KÖZÖS DÉLUTÁNJAINK.
[üzenetküldés hangja]
„Minden mérgesség és fölgerjedés és harag és lárma és káromkodás
kivettessék közületek minden gonoszsággal együtt;
Legyetek pedig egymáshoz jóságosak, irgalmasok, megengedvén egymásnak,
miképpen az Isten is a Krisztusban megengedett néktek.”
[orgonazene szól]
Megnézed még egyszer?
Még várok, hadd legyek az utolsó.
Csak nyugodtan. Kint megvárlak.
[orgonazene elhallgat]
[komor zene szól]
[Craig:] Ezt az öltönyt még sosem láttam rajta,
és kicsit kisminkelték, hogy egészségesnek tűnjön.
Bár egészséges emberek nem fekszenek koporsóban.
[Tiszteletes:] Sokan ismerték és tisztelték Johnt…
[Craig:] Anyám sírjához közel temették el.
Csak egyszer jártam nála.
Apa hetente eljött, de én elkerültem.
Azt hiszem, azért, mert ha kijárnék hozzá…
elismerném, hogy örökre elment.
[Férfi:] John Harrigan zárkózott ember volt.
De tudom, hogy nem volt reménytelen.
Vajon örülne, ha látná, mennyien eljöttek?
[Tiszteletes:] Köszönöm, hogy eljöttek.
Nagyon szép beszéd volt.
Köszönöm.
Elnézést! Öh… te vagy Craig, ugye?
Igen, én.
Chick Rafferty vagyok, én kezel… kezeltem John Harrigan pénzügyeit.
Azt reméltem, válthatunk pár szót Mr. Harrigan hagyatéka kapcsán.
Ó! Öhm, én…
A hetekben jelentkezni fog az ügyvédje.
- Bajban vagyok? - Igen! Mi ez az egész?
Ne féljenek, jó hír. Öh…
Nos, ez megmagyarázza.
Két hónappal ezelőtt kaptam
az utasítással, hogy őrizzem meg erre az alkalomra.
Nos… viszontlátásra!
Mi az?
Bevett a végrendeletébe.
Kinyissam most?
[sejtelmes zene szól]
[motor beindul]
[Craig:] „Craig! Ha ezt olvasod, meghaltam.
Hagytam rád 800 000 dollárt letétben.
A meghatalmazott apád és Charles Rafferty,
üzleti menedzserem és végakaratom végrehajtója.
Úgy számolom, elegendő lesz…
[Craig, John:] …négy év főiskolára és egy esetleges továbbképzésre.
[John:] Marad elég a választott karriered elkezdéséhez is.
Forgatókönyvírást említettél, és ha tényleg erre vágysz,
feltétlenül vágj bele!
De tudd, hogy nem helyeslem.
Van egy disznó vicc a forgatókönyvírókról.
Nem írom le,
a mobiloddal úgyis megtalálod.
A kulcsszavak: „forgatókönyvíró” és „sztárocska”.
A filmek mulandók, míg a könyv, a jó könyv örök, vagy szinte örök.
„Sok jó könyvet olvastál nekem, de van, ami megírásra vár.
Csupán ennyit mondok.
A 800 000 dollár még a tandíjat leszámítva is elérheti az egymilliót,
mire 26 éves korodban lejár a letét,
amit elkölthetsz, vagy akár be is fektethetsz.
Utóirat: Nekem is hiányozni fognak a délutánjaink.”
[sejtelmes zene szól]
HIÁNYOZNI FOGNAK A KÖZÖS DÉLUTÁNJAINK.
Mi a baj?
[nevetve] Mintha szellemet láttál volna.
[esőkopogás]
[zene szól tovább]
[mennydörgés]
[vonal kicseng]
[John üzenetrögzítője:] Most nem tudom felvenni a telefont.
Visszahívom, ha alkalmasabb.
[sípszó]
[Craig:] Hiányzik, Mr. Harrigan.
Köszönöm a pénzt, amit rám hagyott,
de… visszaadnám, ha ettől újra élne.
Biztos hazugságnak hangzik, de… nem az.
Őszintén nem.
[mennydörgés]
[kopogás az ajtón]
[melankolikus zene elhallgat]
Fent vagy?
- Igen, igen. - [Apa:] Kész a reggeli.
[halkan nyög]
[sóhajt]
[játékos zene szól]
[zihál]
Apa!
Nem halt meg. Mr. Harrigan hajnal fél háromkor írt.
- [Apa:] „C, C, C”? - Ki kell ásnunk!
- Muszáj! Élve temettük el. - Mi?
Azonnal oda kell küldenünk valakit.
- Kellenek buldózerek, markoló, lapátok… - Elég, elég, elég! Mi… miről beszélsz?
- [zihál] A zsebébe tettem a mobilját. - Miért tetted a zsebébe a mobilját?
Nem kellett volna, tudom, para, de megtettem, erre tessék.
Hát, biztos van rá valami magyarázat.
Feltörték a telefonját. Vagy klónozták,
és valaki szórakozik veled.
De ha csak szórakoznak, akkor miért nem valami poénos, mondjuk, öh…
„Segíts, egy dobozban ragadtam!”
Hát ez tényleg vicces.
Miért csak két „a” meg a nevem kezdőbetűje? Semmi értelme.
[sóhajt]
Muszáj ellenőriznünk, él-e még!
Nem, nem, nem kell, és… meg is mondom, miért.
- Ülj le! - Nem.
Craig, ülj le!
John Harrigan egyedül halt meg.
És tudod, ilyenkor fel kell boncolni.
Kiderült, hogy szívelégtelenségben halt meg.
Felvágták őt?
Igen.
Nem akartam elmondani, nehogy ezen rágódj,
de jobb, mintha azt hinnéd, hogy öh…
élve temették el.
Dehogy! Az nem lehet.
Halott.
Érted?
Igen.
[feszült zene szól]
[bicikli csattan]
- ♪ Stand by… ♪ - [megriad]
[zihál]
[ajtó nyikorog]
Te meg mit keresel itt, kölyök?
[halkan] Köszönöm.
Minden rendben, Craig?
Igen.
Azt mondta, hagy rád valamit.
- Így volt? - Hagyott.
Nagyon… bőkezű volt.
Rám és Pete-re is gondolt.
Igen. Ugye ő…
jó ember volt. Igaz?
Tisztességes.
Ha magadra nem haragítottad.
Mire céloz?
Emlékszel Dusty Bilodeau-ra?
A Fekete Medve lakókocsiparkban lakott.
Ó, láttam már. Mi van vele?
Pete előtt ő volt a kertész, de alig nyolc hónapja volt itt,
amikor Mr. Harrigan lopáson kapta, és kihajította.
Nem kért bocsánatot, csak elment.
Azt hittem, ezzel vége is.
De nem volt.
Mi lett vele? Mi lett Dustyval?
Eleget mondtam.
Szeretnél elvinni valamit?
Amiről emlékezhetsz rá?
[szentimentális zene szól]
Öhm…
Nem is tudom. Talán egy orchideát.
Jó, kedves.
Válassz egyet!
[zene szól tovább]
ELADÓ
[Craig:] Rafferty Ednát és Pete-et bízta meg a ház gondozásával.
Egy portlandi ingatlanügynökség árulni kezdte.
Néhányan meg is nézték.
A feltört mobil okozta izgalmak után kicsit lelassult a világ.
A suli jó volt, és élveztem az órákat.
[a Liars „Sailing To Byzantium” című száma szól]
A fotoszintézis során a növények…
[Craig:] Miss Hart tartotta a bioszt, és ő volt a suli legjobb tanára.
Tudja valaki, hogy az oxigén nagy része…?
Craig?
A tengeri élőlények termelik a 70%-át.
Így igaz!
A maradékot pedig…
[zene szól tovább]
[Craig:] Kenny Yankovichot végül kicsapták, mert füvet árult a suliban.
Azt hitte, én köptem be, pedig nem.
Persze örültem, hogy nem kell mindennap látnom.
Mint a legtöbb sulinak, a Gates Falls giminek is voltak szokásai,
például az első félév végén a Téli Tánc.
Erre Sadie Hawkins-módra a lányok hívták el a fiúkat.
Sejtettem, hogy Margie engem akar elhívni,
de nem kedveltem őt… vagyis nem úgy.
Szóval, mástól reméltem meghívást.
REGINA: TÁNC VELEM?
[Colbie Caillat „Bubbly” című száma szól]
CRAIG: OK
[zene szól tovább]
HÓBÁL
- Kimegyek a mosdóba. - Jó, elkísérlek.
[Férfi énekes:] Köszönjük! Most jöjjenek a pörgősebb számok!
Itt megvárlak.
Halott vagy!
[Craig:] Mit akarsz? Szállj le rólam!
[Kenny:] Kinyírlak!
- Tudom, hogy te dobtál fel! - Nem én voltam!
Áruld el! Miért? Miért? Miért kellett ezt csinálnod? Miért?
- Most szétrúgom a segg… - [nyög]
- [Kenny zihál] - [Craig nyög]
[nyögnek]
[Craig zihál]
Nem akartalak bántani.
- [nyöszörög] - Nyugi!
[feszült zene szól]
[rúgás hangja]
[autó beindul]
Ha bárkinek is mesélsz erről, véged!
- [ajtó nyikorog] - Craig!
[feszült zene szól]
[Ms. Hart:] Oké, így ni.
Regina! Menj, szólj Mr. Taylornak, hogy tíz perc múlva jövök!
Hívja fel Craig apját!
Jelentenem kell, ugye tudod?
Yankovich volt?
Nem Kenny volt.
Ami jó.
Ha ő lett volna, letartóztatják,
mert már alapból kirúgták.
És lenne tárgyalás, ahová beidéznének,
és mindenki megtudná.
[Ms. Hart:] És öhm… mi lesz a következő áldozatával?
Tartsd itt!
[Craig hümmög]
[sóhajt]
Csak túl akarom élni.
Szerintem túl is fogod.
[csomagolást feltép]
[sóhajtva] Oké. Mutasd a szádat!
[sóhajt]
Gyere!
Ön nem… Aú!
[Ms. Hart:] Bocsi.
Nem idevalósi, ugye?
Bostoni vagyok.
Vagyis lulli, de Bostonban tanultam.
[Craig:] És hol
Az Emersonon.
- [Ms. Hart:] Mi az? - Hm?
Nem, semmi. Csak… jó az illata.
- Csak szappan. - Oké.
Igen. Booth Bay szappan. Gates Fallsban árulják.
Nagyon jó, vehetnél az…
Úgy értem bárkinek, tudod…
Köszönöm.
Hogy ellátott, és beszélgettünk…
[köhint]
Magával a gimi… majdnem elviselhető.
Jövök eggyel.
Nem. Nem tartozol semmivel.
[Craig:] De igen.
Komolyan mondom.
[sejtelmes zene szól]
[Apa:] Ki tette, Craig?
Nem hagyhatnánk ezt, apa?
Jól vagyok.
[Apa:] Igen. Hát…
Valakivel beszélned kéne, Craig.
[zene szól tovább]
[Craig:] Mr. Harrigan! Én vagyok, Craig.
Tudom,
hogy nem fogja hallani, de…
történt ma valami.
És szerettem volna…
Muszáj valakinek elmondanom.
Elég… csúnyán elgyepált
egy… nagy ba… baromarc,
öh, Kenny Yankovich.
Megtettem, amit ígértem.
És…
lerendeztem.
[halkan nevet]
Vagyis próbáltam legalább.
Öhm…
Jól behúztam neki.
Elég jól, úgyhogy most félek, hogy bosszút fog állni.
Őszintén szólva rettegek, hogy nincs vége.
És jó lenne, ha tanácsot tudna adni.
[zene szól tovább]
[telefon vibrál]
U-BOOT: YANKO MEGHALT
[sejtelmes zene szól]
[Férfi:] Óvatosan!
[Craig:] Tudom, elég nyilvánvaló,
de akkor döbbentem rá először, hogy mindenkinek,
még a seggfejeknek is vannak szülei, családja,
akiknek hiányzik, akik siratják.
Én hülye, azt hittem, a gyász csak az én kiváltságom.
Kenneth James Yankovich gyászjelentése
csak kedden jelent meg a Gates Falls suliújságban.
Pénteken dolgozat.
[Craig:] És csak annyit írtak: „Tragikus balesetben váratlanul elhunyt.”
- Craig! - Hm?
- Óh… - Ne! Várj egy percet!
El fogok késni.
Majd elkérlek.
Merre jársz ma?
Itt…
Nem igazán.
Kenny miatt?
Oké…
Ha azt hiszed, közöd volt a halálához,
láttam az aktáját.
Kennynek sajnos súlyos problémái voltak.
Családi gondok, iskolai gondok,
mentálhigiénés gondok.
Nem tudom, mi történt,
de hozzád semmi köze.
Jól van. Menj csak, még beérsz órára.
Craig!
Nyilván nem örülök, hogy egy gyerek meghalt.
De örülök, hogy nem te voltál.
[sóhajt]
Miss Hart! Ön… hisz a szellemekben?
Öh… hm…
Mondjuk, gondolom, nem, mert tudós.
Tanár vagyok, nem tudós.
Persze, de tudja, hogy értem.
Nem nagyon szeretek ilyesmire gondolni.
Sosem mennék el szeánszra vagy marhulnék szellemtáblával,
hogy megidézzek valakit.
Hogyhogy?
A nagymamám azt mondogatta:
„Az ember ne kérdezzen, hacsak nem akar választ.
Mivel nem minden szellem szent.”
Craig! Menned kéne órára.
[sejtelmes zene szól]
FEKETE MEDVE LAKÓKOCSIPARK
[Nő:] Nincsenek itthon.
[Craig:] Ez Bilodeau-éké?
[Nő:] Hát, gondolom, igen.
Öhm, tudja, hogy mikor jönnek haza?
[Nő:] Na, nem egyhamar.
Dusty Bilodeau-t keresem.
[nevetve] Hát, őt már megtalálták.
Hol találták?
[Nő:] Valami gazdag seggfejnek dolgozott.
Kirúgta. Segélyt kellett kérnie.
Egy évig keresett munkát,
aztán behajtott abba a garázsba,
bezárta, és felpörgette a motort.
[sejtelmes zene szól]
VÖRÖS ÖRDÖG
B+H
Ezt írta fel, mielőtt bement.
Nem tudtuk megfejteni.
Egy fel nem töltött mobil nem csöng ki és játszik le üzenetet.
És pláne nem… ír vissza.
De… ez igen.
M… maga igen.
[sejtelmes, feszült zene]
Tudnom kell valamit, Mr. Harrigan.
Tudnom kell, hogy volt-e köze Kenny Yankovich halálához.
Tudom, azt mondtam, hogy rettegek,
de nem kívántam a halálát.
[suttog] Ez őrület.
[sóhajt]
Ha része volt a halálában, akkor…
kopogjon a falon!
Kopogjon háromszor!
[zene lassan elhallgat]
[sóhajt]
- ♪ Stand by your man ♪ - [megriad]
[csengőhang szól tovább]
[csengőhang elhallgat]
[feszültségteljes zene szól]
- [vibrál] - [megriad]
KALÓZKIRÁLY A A. CCC X
[zene elhallgat]
[ajtó nyílik]
Craig!
Ha mondok valamit, nem adja tovább?
Mármint nem teheti, ez a szabály, vagy nem?
[Tiszteletes:] Apádnak igaza van.
Feltörték a mobilt. Valaki szórakozik.
A tanárod is jól mondta.
Jó barátom Ingersoll atya a Gates Falls-i Szent Annából,
ahol Kennyt megkeresztelték.
Ő mesélte el a balesetet, vagyis a részleteit.
Kenny éjjel ki akart surranni az emeleti szobájából.
Elég sokat ivott.
Megcsúszhatott a tetőn, és lezuhant.
Ez csak egy tragikus baleset volt.
Azonnal kitört a nyaka.
Ideje felülvizsgálnod a mobilodhoz fűződő kapcsolatodat.
Emlékszel még? Máté 5:30.
„És ha a te jobb kezed botránkoztat meg téged,
vágd le és vesd el magadtól;
mert jobb néked, hogy egy vesszen el a te tagjaid közül…
semhogy egész tested a gyehennára vettessék.”
- [Eladó:] Szia! Segíthetek? - Megválnék tőle.
Oké.
[Eladó:] Ezt imádni fogod.
Igazából azért váltok, mert fura sms-eket kaptam.
Ismered a küldőt?
Ismertem, de öhm… ő nem lehet.
Az első iPhone-nak fura hibái voltak. Kapkodva gyártották.
Az üzenetek valahogy beragadnak a szoftverbe,
és időnként felugranak.
- Úgy hívjuk: szellem a gépben. - [Craig:] Hm.
De ez nem szent.
Hogy?
Semmi.
Rendben. A számod ugyanaz,
és átraktam az új telódra minden régi infót és kontaktot.
- Az összeset? - Aha.
- De kitörölheted azt, ami már nem kell. - Oké.
Ami a régit illeti, van jótékonysági programunk.
Teljesen lepucoljuk, visszaállítjuk,
és olyanoknak adományozzuk, akiknek nincs pénzük mobilra.
Oké. Öhm…
Igazából, öh…
Majd én… majd én továbbadom.
- A kishúgomnak kellhet. - Oké.
[sejtelmes zene szól]
[zihál]
[sóhajt]
KALÓZKIRÁLY HÍVÁSA
[sikertelen hívás hangja]
[sóhajt]
Hál’ istennek!
[zene elhallgat]
[telefon pittyen]
[játékos zene szól]
[csapvíz folyik, majd eláll]
[zihál]
[sóhajt]
[a Sigur Rós „Untitled 4” című száma szól]
[Craig:] Elrejthetsz dolgokat, de…
nem tűnnek el.
Igazából nem.
Követnek. A füledbe sugdosnak, nehogy elfeledkezz róluk,
hogy tovább kínozzanak a kérdések.
Vajon hová költöztek Yankovichék?
Gyászolnak még?
[zene szól tovább]
Vajon a régi ház akkor is recseg, ha nem hallja senki?
Kiáltozik? Visszhangzik?
Vajon Mr. Harrigannek hiányzom?
És én… kivé válok?
Nyomot hagy rajtam, amit tettem?
Meghatároz engem?
[zene szól tovább]
Felvettek.
Megtudja vajon valaha valaki?
Remélem, nem.
[zene szól tovább]
[zene lassan elhallgat]
- Jogsid megvan? - Aha.
És öh… az új cím a konyhaasztalon van.
Igen.
Nyiss majd számlát a könyvesboltban, mihamarabb!
- Hátha kifogy a készletük. - Meglesz.
Télikabát?
[nevet] Hazajövök még a tél előtt.
Te megleszel?
Igen.
[szentimentális zene szól]
Csak örülök a sikerednek.
Kösz, apa.
Szeretlek.
[Apa:] Én is szeretlek.
[szipog]
- Hívj fel, ha bármi kell! - Jó, hívlak. Hívlak.
[motor beindul]
[zene elhallgat]
[a Tame Impala „Apocalypse Dreams” című száma szól]
[Craig:] Valaki azt mondta, sosem hagyjuk el az otthonunkat,
visszük magunkkal mindenhová.
Reméltem, hogy ez nem teljesen igaz.
Mert jó lett volna, ha néhány dolog otthon marad,
és nem követ Bostonba,
ami két órára és millió mérföldre volt.
[zene szól tovább]
[Craig:] Írói ösztöndíjat kaptam az Emersonon, ahol remek az újságíró szak.
- Csá! - [Craig:] Helló!
Te vagy Craig?
[Craig:] Az elsős szobatársam Julian Summers volt L. A.-ből.
Drámát tanult, hogy filmsztár lehessen.
- [beszédfoszlányok] - [zene szól tovább]
Ez a legfontosabb, amit tehettek.
[Craig:] Belevetettem magam a tanulásba.
Ennyivel tartoztam apának.
És persze Mr. Harrigannek.
Hé, Craig! Öhm… Rápillantanál erre?
A fénykép alul vagy fölül legyen?
Felül sokkal komolyabb hatást kelt, nem?
- Mm, de, lehet. Köszönöm. - Igen.
[countryzene szól]
- Miért hallgatod ezt a szart? - Egy barátom szerette.
[Julian:] Egy barátod? Hagyjuk már, engedd el!
[zene elhallgat]
[megszólal a „Stand By Your Man” című szám]
[telefon vibrál]
APA
- Szia, apa! - [Apa:] Szia, kölyök!
- Mi újság? - [Apa:] Elég rossz hírem van.
[zene lassan elhallgat]
[esőkopogás]
[baljós zene szól]
[Craig:] A szalagcím ez volt: „Kedvelt tanár halála Vermontban”.
A cikk így folytatódott:
„Victoria Corrales Hart,
a Gates Falls Gimnázium biológiatanára
vasárnap autóbalesetben elhunyt.”
Mióta eljöttem, Miss Hartot eljegyezték.
Ő volt vele aznap, a vőlegénye.
A hosszú hétvégére Chesterbe utaztak,
hogy egy kunyhóban megszállva kiélvezzék az őszt.
[zene szól tovább]
Hazafelé tartottak, és New Hampshire közelében
szembetalálkoztak Deane Whitmore-ral a massachusettsi Walthamből.
[együtt énekel a rádióval]
[kerékcsikorgás]
[baljós zene szól]
[rádiózene lassan elhalkul]
[baljós zene szól tovább]
- [felkiált] - [kerékcsikorgás]
[hirtelen csend]
- [üvegcsörömpölés] - [fémcsattanás]
[csend]
[komor zene szól]
[orgonazene]
[suttog] Hol a vőlegénye?
[suttog] A kórházban van. Még jó darabig ott lesz.
Az a részeg seggfej, aki ezt tette, egy karcolás nélkül megúszta.
[U-Boot:] Már négyszer csukták le ittas vezetésért.
Remélem, ezt nem ússza meg.
Nem fogja.
A négyéves börtönbüntetést felfüggesztem,
ha a vádlott hat hónapos rehabilitációra megy.
[Craig:] De mégis.
Mégis megúszta.
Deane Whitmore-t rehabra küldték, ami inkább volt hotel, mint börtön.
[sejtelmes zene szól]
HOWIE BOLTJA
[szélzúgás]
[szentimentális zene szól]
[zene lassan elhallgat]
[komor zene szól]
[zár kattan]
[halkan sóhajt]
KALÓZKIRÁLY
HÍVÁS
Mr. Harrigan!
Van egy Deane Whitmore nevű férfi,
aki megölte egy volt tanáromat.
Részeg volt.
Karambolozott, és végzett Miss Harttal.
Aki jó ember volt.
Segített, amikor rászorultam.
De a gyilkosa megúszta.
Haljon meg!
[feszült zene szól]
[Craig:] Amint letettem, megbántam azt a hívást.
Bűntudat gyötört.
Bűnös voltam.
Bemeséltem magamnak, hogy még a gondolat is őrültség.
Hogy lehetetlen.
Semmi sem fog történni Deane Whitmore-ral.
Tovább kell lépnem.
[zene szól tovább]
HOLTAN TALÁLTÁK A HELYI FÉRFIT
RÉSZLETEKET MÉG NEM KÖZÖLTEK. BŰNÜGYI NYOMOZÁS KEZDŐDÖTT.
[feszült zene halkul]
[ajtó kinyílik]
[ajtó becsukódik]
[zene elhallgat]
[Craig:] Jó napot!
Mit akarsz?
Egy bostoni újságnak dolgozom,
és csak információt szeretnék valakiről, akit itt kezeltek.
Kérdezd meg a recepcióst!
Deane Whitmore.
Igen?
Érdekel, hogy halt meg.
Száz dolcsit fizetnék az információért.
TILOS BÁMÉSZKODNI A TERÜLETEN
[a KC and The Sunshine Band „I'm Your Boogie Man” című száma szól]
[zene elhallgat]
Kétszáz.
Kinyírta magát.
- Hogyan? - A zuhany alatt.
De hogyan?
Biztos tudni akarod?
Igen.
Egyszemélyes szobák vannak, saját fürdővel.
Szép, tök puccos.
- Az én kecómnál biztos jobb. - Hogyan?
Megfojtotta magát.
Reggeli előtt egy kis samponnal bezsírozta a torkát,
aztán fogott egy flancos szappant, kettétörte,
a felét ledobta,
a másikat a torkába gyömöszölte.
Flancos szappant?
Valami „b” betűs.
Booth Bay?
Az lesz az. Ezt honnan tudtad?
Hagyott búcsúlevelet?
Hát, olyasmit. Egyetlen sort írt.
Mi volt az?
Igazából egész kedves. Mint egy kis ima.
Asszem, öh…
„Keep… Keep giving all the love you…”
„…all the love you can.” Ez nem ima.
[Férfi:] Nem az?
[zihál]
Ez egy dal szövege.
[komor zene szól]
[Craig:] Ha elbuksz, még ha számítasz is rá,
még ha szándékos is,
megdöbbent.
- Nincs talaj. - [vízcsobogás]
[Craig:] Nincs vége.
Csak zuhansz.
[üvöltés nem hallatszik]
[zene szól tovább]
[John:] „A rémség.
Az iszonyat.”
[zene szól tovább]
[zene elhallgat]
[Craig:] Miután meghalt, benéztem a szekrényébe.
A titkos szekrényébe.
Egyáltalán nem volt szörnyű, csak emlékek.
Az ön titkai az enyémek is.
[sejtelmes zene szól]
[Craig:] Ezért választott engem.
Az anyja meghalt, amikor kicsi volt.
Mint az enyém.
Jól ismerte a magányt.
Hogy milyen érzés.
Akárcsak én.
Talán ezért próbált kapcsolatban maradni.
Soká tartott, de rájöttem, Mr. Harrigan.
Hogy mit próbál üzenni nekem.
[sejtelmes klasszikus zene folytatódik]
Öhm…
„C, C, C…
S, T”.
Vagyis: „Craig, stop!”
Nem igaz?
Azért kéri, hogy álljak le,
mert fájdalmat okozok?
Ha ez a helyzet,
és fáj önnek, sajnálom.
Nagyon sajnálom.
Vagy azért… azért mondja, mert magamat bántom?
[elcsukló hangon] Talán csak… gondoskodni szeretne rólam?
Ha így van, hát…
köszönöm.
Köszönöm.
Megpihenhet, Mr. Harrigan.
JOANNA POOLE LEÁNY, FELESÉG, ANYA - 1969–2001
[zene elhallgat]
[szipog]
[sírva] Sajnálom, anya.
Ne haragudj!
[remegő légzés]
[komor zene szól]
[sír]
[zene feszültsége fokozódik]
[zihál]
[zene lassul]
[zene lassan elhallgat]
[szélzúgás]
[sóhajt]
[felnyög]
[zihál]
[sejtelmes zene szól]
[nagy levegőt vesz]
[Craig:] Szerintem a 21. században
a mobilunk kapcsol minket a világhoz.
Ha ez igaz,
elég rossz kapcsolat.
Sok mindenben nem vagyok már biztos.
Például a valóságban.
Egy dolgot viszont tudok,
ami olyan szilárd, mint New England sziklái.
Ha meghalok,
ha ideje mennem…
üres zsebekkel temessenek el.
[sejtelmes zene szól]
[zongorazene szól]
[sejtelmes zene szól]
[komor zene szól]
[feszült zene szól]
[zene lassan elhallgat]