Uzklausiet zinoša bērna padomu!
Ja pilsētas domē nospersiet savu dzimšanas apliecību un bēgsiet,
apsargi noteikti dzīsies jums pakaļ.
Man nebija izvēles.
Es laboju kliedzošu netaisnību, ko man bija nodarījis neviens cits kā…
mani vecāki.
Es tik gribu būt Tu tik gribi būt
Mēs tik gribam būt
Un es kļūšu par to, kas gribu būt
Pati noteikšu
Nē, es negriezīšu matus
Un vilkšu to, kas
Man patīk, ja varu būt es pati
Es negribu, ka Tu negribi, ka
Mēs negribam, ka mums norāda, ko darīt
"Kā radās "M""
PAMATĀ - LUĪZAS FICJŪ GRĀMATA
PEIDŽAS GRĀMATNĪCA
Lai saprastu, kā es nonācu likuma nagos,
būs labāk, ja sākšu ar šo dienu, kas ir visai svēta rakstniecei un spiedzei.
Jaunas piezīmju grāmatiņas diena.
Līdz šim savā mūžā esmu pierakstījusi 12 piezīmju grāmatiņas.
Ar smalkajām līnijām, ziniet, neesmu iesācēja.
Pēdējo pierakstīju rekordīsā laikā.
Man patīk Plameres kundze.
Bet, ja es būtu viņas suns un man būtu jāvalkā tāds tērps,
es liktu tādu valkāt arī viņai.
Pabeidzu.
Vai priecājies, ka vari sākt to aizpildīt, Harieta?
Pilnīgi noteikti.
Varu derēt, ka pierakstīšu to pilnu trīs mēnešos.
Nē, divos mēnešos. Varbūt vienā.
Sveicināts, Horācija kungs! Kā jums klājas šai brīnišķīgajā otrdienā?
-Sēdies vietā, Harieta! -Ar lielāko prieku.
Ole Golija man mācīja nekad nelocīt grāmatas muguriņu.
Bet piezīmju grāmatiņa? Tā ir jūsu smadzenes, sirds un iekšas uz papīra.
Tāpēc, ja gribat to bojāt, bojājiet.
Izņemot vienu:
sava vārda ierakstīšanu.
ŠĪ GRĀMATA PIEDER:
Jaunas piezīmju grāmatiņas izšķirīgais brīdis.
Viens misēklis, un tā būs sabojāta uz visiem laikiem.
2047. GADS… IESPĒJAMS
Un šī ir pēdējā piezīmju grāmatiņa, ko Harieta M. Velša aizpildīja
tieši pirms pasaules izcilākā romāna uzrakstīšanas.
Oho!
-Aizraujoši. -Esmu to lasījis.
Viņas vārds ir uzrakstīts nevainojami…
HARIETA M. VELŠA
…un tas, protams, norāda,
ka viņa kļūs par pasaules izcilāko rakstnieci.
Harietas klasesbiedrenei Merionai Hotornai
veicās sliktāk.
Kad viņa izgāzās kā rakstniece, nācās samierināties ar kļūšanu par prezidenti.
Nu un, ka viņa panākusi mieru pasaulē un piešķīrusi robotiem jūtas?
Re, kā viņa uzrakstījusi savu vārdu.
Briesmīgi.
HARIETA M. VELŠA
Klau, Harieta! Es vienmēr esmu gribējusi zināt, ko nozīmē "M"?
Tas ir tikai "M". Tas neko nenozīmē.
Tas ir mazliet dīvaini.
-Tev nav otrā vārda? -Nav.
Kam gan ir otrā vārda iniciālis, bet nav otrā vārda?
Harietai M, "punkts", Velšai - lūk, kam.
Paga, man likās, ka tu to rakstīji bez punkta.
Nedomāju vis.
Domāju, ka rakstīji.
Tu pat neatceries, kā rakstīt savu vārdu?
Vienmēr ir bijis "M, punkts". Teikuma beigas, stāsta beigas. Punkts.
Diemžēl tās nebija stāsta beigas.
Tas bija tikai sākums.
"M, punkts".
Tikai "M".
"M, punkts".
Kā es varu būt slavena topošā rakstniece, ja pat nezinu, kas īsti esmu?
"M, bez punkta" vai "M, punkts"?
Mūsu arheologi ir izdarījuši pārsteidzošu atklājumu,
ka slavenā rakstniece Harieta M. Velša vidējo iniciāli dažkārt rakstījusi kā "M"
un dažkārt - "M, punkts".
Ko tas nozīmē?
Visticamāk, tas nozīmē, ka Harieta M. Velša nemaz nav eksistējusi
un drīzāk bija pseidonīms,
ko pieņēma apbrīnojamā rakstniece, prezidente Meriona Hotorna.
Mamm, tēt!
Vai esmu "Harieta M, punkts, Velša" vai "Harieta M, bez punkta, Velša"?
Man tas ir jāzina. Tagad.
-Nu protams, "M, punkts". -Tikai "M, bez punkta".
Mīļais, tam ir jābūt "M, punkts", jo…
Nu…
Nē, tikai "M". Bez punkta.
Kā jūs varat nezināt? Jūs man devāt vārdu!
Nu, tas ir sarežģīti.
Mums viņai jāizstāsta, Kerola.
Redzi, Harieta, kad aizpildīju tavu dzimšanas apliecību…
mēs negribējām tev dot otru vārdu.
Bet tad mums atgadījās maza kļūmīte.
HARIETA VE
Sasodītā pildspalva. Tinte neplūst.
Es ar to nebiju neko domājis, bet acīmredzot
tas mazais ķeburs tika ievadīts sistēmā kā "M". Bez punkta.
Tātad es esmu ķeburs?
Viņas otrais vārds tiešām bija ķeburs "M"?
Nav nekāds brīnums, ka viņa tā arī neko nesasniedza.
Atšķirībā no dižākās rakstnieces prezidentes zināmā Visuma vēsturē.
Merionas Andželīnas Hotornas.
Grieķu valodā "Andželīna" nozīmē "ziņnesis" un "eņģelis".
Hip-hip-urrā! Urrā! Hip-hip-urrā! Urrā!
Hip-hip-urrā! Urrā!
Kāpēc nemēģinājāt to labot?
Kad to atklājām,
šķiet, nolēmām, ka mums iepaticies "M", tāpēc to atstājām.
Tas tiešām nav tik slikti, kā tu domā.
Tev taisnība. Ir sliktāk.
Es nevaru būt rakstniece, ja man otrais vārds ir ķeburs.
Ole Golij, kāds ir tavs otrais vārds?
Vila. Kā rakstniece Vila Ketere.
Lūk, tas ir skaists otrais vārds.
Nākamajā rītā es pat vairs nebiju dusmīga.
Tikai nomākta. Tiešām nomākta. Nelīdzēja pat humora lappuse.
HUMORA LAPPUSE
Saki, Harieta…
Lūdzu, sauc mani par "Ķeburu". Man būtu jāsāk pie tā pierast.
Mums žēl, mīļā. Mēs nezinājām, ka tas tevi tā apbēdinās.
Un mēs gribam to labot.
3000 BĒRNU VĀRDI
Tā ir bērnu vārdu grāmata. Mēs iedomājāmies…
Ka tu pati varētu izvēlēties sev vārdu, kas sākas ar "M".
Tad mēs visi dosimies uz pilsētas domi, lai to mainītu reģistrā.
Harieta "M, punkts" - jo tagad tas kaut ko nozīmē - Velša.
Lai gan es ļoti gribēju turpināt bozties,
grāmata bija vilinošs risinājums.
Tomēr pirms tam man bija jāpakonsultējas ar dažiem augsta līmeņa ekspertiem.
-Harieta… -Ķeburs…
Velša?
Ei! Tas ir nopietni. Es pat vairs nezinu, kas esmu.
Vai es joprojām esmu spiedze? Vai man joprojām garšo tomātu sendviči? Pagaidiet!
Labi, ar to daļu joprojām viss kārtībā.
Pag, esmu apmulsusi. Kāda vaina būt ķeburam?
"Harieta Ķeburs Velša" ir lielisks vārds.
Džeinij, vai tu zini kādu rakstnieku, kam otrais vārds ir "Ķeburs"?
Vai tu lasītu grāmatu, ko sarakstījusi Luīza "Ķeburs" Alkota?
Jā, iespējams, divreiz.
Vecāki grib, lai es no šīs grāmatas izvēlos sev vārdu, kas sākas ar "M".
Vai man ar to vajadzētu noņemties?
Tu vari izvēlēties savu otro vārdu?
Noteikti vajag noņemties.
Mums tikai jāatrod "M" vārds, kas brēc pēc tevis.
Sākām ar vārdu "Melānija".
Tam sekoja "Meja".
"Mārgo".
"Mordekaja".
Ha-ha!
Un, sliktāko pietaupot beigām, - "Merlina".
Bite!
Vēl vienu piena kokteili, Dārbij.
Man šķiet, ka tev šodien pietiek, jaunkundz.
Dārbij, esmu augoša meitene.
Lūdzu, neierobežo manu piena kokteiļu uzņemšanu, citādi es tev iekodīšu!
Labi, es tikai pateikšu.
Joprojām nesaprotu, kāda vaina "Ķeburam".
Esmu redzējusi Harietas "M Ķeburs" Velšas nākotni,
un tā nav skaista.
Tur ir iedomīgi bioniski roboti un Meriona ir prezidente.
Šķiet, Dārbijai taisnība. Esi izdzērusi pārāk daudz piena kokteiļu.
Paldies, ka centāties.
Bet varbūt es neesmu radīta, lai būtu cilvēks ar otro vārdu "M".
Jā, ja nu tu tiešām neesi?
Ko tu gribi teikt?
Vai to ķeburu, ko tavs tētis ierakstīja dzimšanas apliecībā,
kāds vispār ir apskatījis?
Kā lai mēs zinām, ka tas tiešām izskatās pēc "M"?
Mēs nezinām. Tev taisnība.
Tas varētu izskatīties pēc pavisam cita burta. Tas jāpārbauda.
Draugi, šis ir ceļojums manas dvēseles dziļākajos nostūros.
Man ir jāiet vienai.
Ja viņa "Ķeburu" negrib, tad to ņemu es.
Es ierados pilsētas domē, gatava patiesības mirklim.
Gatava ieraudzīt, kas es esmu. Gatava…
Stāvēt rindā, kas garāka par Misisipi upi.
Bāc un dubultbāc!
Nav smieklīgi, mazais. Es nezinu, kāds ir mans otrais vārds.
Tas ierēdnis izskatās pēc pieauguša Pinkija Vaitheda.
Varbūt tas ir nākotnes Pinkijs, kas atsūtīts atpakaļ laikā uz 1964. gadu
pārdrošā misijā, lai panāktu, ka rinda virzās pēc iespējas lēnāk.
Mazs padoms.
Nākamreiz, kad būs kāds jautājums,
varat izvairīties no rindas, zvanot uz šo numuru.
JA JUMS IR JAUTĀJUMS, ZVANIET: 555 - 7568
Pateicoties šim numuram, man radās varena ideja.
Tāda, kas prasa dūšu, veiklību un viltību
un ko varētu īstenot tikai leģendāra spiedze.
Uz mirkli atvainojiet!
Pilsētas domes vārdu reģistrs. Runā Čārlzs.
Labdien, Čārlz! Mani sauc Kerola Velša, jā, tā Kerola Velša,
un es šodien esmu ārkārtīgi aizņemta, tāpēc sūtu savu brīnišķīgo meitu
pārskatīt viņas dzimšanas apliecību.
Labi, kundze, manuprāt…
Bet vai pirms tam varat man nolasīt viņas pilno vārdu, kas rakstīts ar roku?
Protams.
Tā, atradu, Velšas kundze. Ar roku rakstītais vārds ir "Harieta…
Harieta…"
Jā? Jā?
Kāda Harieta?
Harieta "V"? Vai Harieta "R"? Vai varbūt "K"?
Piedodiet, bet tas ir tikai ķeburs, kundze.
Ķeburs? Esat pārliecināts?
Jā. It kā kāds būtu centies izdabūt no pildspalvas tinti.
Un tad es oficiāli zaudēju pēdējās saprāta paliekas.
Kundze? Kundze? Vai jūs klausāties?
Hallo! Ei!
Piedodiet, Čārlz! Es tikai ātri paskatīšos. Divas sekundes.
HARIETA VELŠA
Ierēdnim bija taisnība. Tas bija ķeburs, un nekas cits.
Meitenīt, divas sekundes ir pagājušas. Lūdzu, atdodiet dokumentus!
Es nevaru, Čārlz. Piedodiet!
Ei! Apturiet viņu! Apsardze!
Es nesapratu, ko dara manas kājas.
Bija tā, it kā ķermenis būtu pārgājis uz sliktas izvēles autopilotu.
Es zināju tikai to, ka esmu ķeburs, un man vajadzēja iznīcināt pierādījumus.
Nāc atpakaļ!
Es apsargiem visu paskaidroju, bet viņi tik un tā izsauca manus vecākus.
Nē, man izskatās pēc apgāzta "E". Tas nav "M".
Manuprāt, tas ir "divi".
Mēs ļoti atvainojamies. Ļoti atvainojamies.
Harieta M…
Harieta Velša, ko gan tu esi sastrādājusi?
Piedodiet! Es…
Es negribēju būt ķeburs.
Es centos būt Megana un Melānija, un pat Mērlina. Kāda kļūda!
Bet nekas nešķita pareizi, un nu es vairs nezinu, kas esmu!
Es no Harietas M. Velšas biju pārvērtusies par Harietu "Ķeburu" Velšu,
par Harietu "Noziedznieci" Velšu,
par Harietu "Pinkšķošu Nelaimes Čupiņu" Velšu.
Ak, Harieta!
Mums ir ļoti žēl.
Velša kungs un kundze?
Es tikšu galā. Ja drīkstu.
Harieta Ķebur-Kricelētāj-Vistaskāja Velša,
ja esi brīva, es gribētu, lai tu brauc man līdzi.
Uz kurieni mēs braucam? Uz cietumu? Vai uz cietumu?
Harieta, es tevi vedu, lai kaut ko parādītu.
Tas joprojām varētu būt cietums.
Es gribu, lai redzi, ka neviens vecāks nav ideāls
un dažreiz viņi izdara izvēles, kurām mēs ne vienmēr piekrītam.
Tev viegli teikt, Ketrina Vila Galiāno.
Mēs dodamies uz cietumu, vai ne?
Dosimies, ja tu man turpināsi to jautāt.
Ketrina! Mana meitiņa!
Sveika, māt!
Māte?
Man tik reti ir ciemiņi. Nāc iekšā, nāc iekšā!
Sēdi, sēdi!
Iekārtojies ērti!
Tagad ēd! Nekautrējies!
Ketrina, es nespēju noticēt, ka beidzot satieku Harietu.
Mazo Harietu viņas mīlīgajā ietērpā.
Es jutos kā mīlīga amēba mikroskopā.
Tu esi tik mīlīga!
Kā tas nākas, ka tavām skaistajām brillēm nav lēcu?
Tās ir tikai spiegošanai.
Protams. Burvīgi! Paskaties uz tiem vaidziņiem. Nu taču!
Māt, lūdzu, beidz viņu mīļot.
Kopš tu vairs nedzīvo mājās, man nav neviena, ko lutināt.
Redzēt Oli Goliju kopā ar mammu ir kā satikt skolotāju ārpus skolas.
Tas sagriež pasauli kājām gaisā.
Ketrina, tā žakete ir pārāk plāna. Tu vari nosalt līdz nāvei.
Paņem no manas istabas džemperi.
Māt, šis ir Ņujorkas rudens, nevis Jukonas ziema.
Nu labi.
Nu, Harieta, kas tevi atvedis uz Fārrokaveju?
Es zinu tikai to, ka esmu likuma nepareizajā pusē
un Ole Golija gribēja man kaut ko parādīt,
bet es nesaprotu, kā cilvēks ar ķeburu otrā vārda vietā
varētu justies labāk, saņemot padomu no kāda ar foršu otro vārdu,
piemēram, "Vila", tāpēc šaubos, ka tas izdosies.
Jums viss kārtībā, Galiāno kundze?
Vila? Vila?
Ketrina Galiāno, tūlīt pat nāc šurp!
Jā, māt. Kas ir?
Tu taču vairs nelieto to smieklīgo, izdomāto otro vārdu, vai ne?
Piedod! Es nezināju.
Tavs otrais vārds ir nevis Vila, bet Mērtla.
Tavas vectantes vārds. Tā ir ģimene, un tev tas būtu jāzina.
Māt, mēs par to strīdamies kopš manas bērnības.
Man nepatīk "Mērtla". Tas man nepiestāv.
Vai gribi redzēt savu dzimšanas apliecību? Tu esi Ketija Mērtla Galiāno.
Nesauc mani par Mērtlu! Un nekad nesauc mani par Ketiju!
Lieliski. Ķebura lāsts bija izbojājis dzīvi ne tikai man,
tas bojāja arī Oles Golijas un viņas mammas attiecības.
Ko gan vēl tas nelietīgais ķeburs varētu iznīcināt?
"Vila". Kas tas vispār par vārdu?
Tas ir labāk, nekā būt par Mērtlu.
Varu derēt, ka Mērtla negribēja būt Mērtla. Kurš gan gribētu būt Mērtla?
Es! Man, Harietai Velšai, patīk… nē, es dievinu vārdu Mērtla.
Un ar šo es to pieņemu par savu otro vārdu.
Ja neiebilstat, Galiāno kundze.
Ole Golija paskatījās uz mani tā, it kā man būtu izaugusi aste.
Tas bija tik pārliecinoši, ka man vajadzēja pārbaudīt.
Tas būtu brīnišķīgi.
Brīnišķīgi, Harieta! Mērtlas vārds turpinās dzīvot.
Tikai nedari to manis dēļ, Harieta.
Es atsaucos tikai uz "Harieta Mērtla Velša".
Neņem ļaunā manu lādēšanos, bet - urrā!
-Tā nav lād… -Tagad tu oficiāli esi
Galiāno ģimenes locekle, Harieta Mērtla Velša.
Vārds: Harieta Mērtla Velša. Nāves iemesls: nosmakšana mammas skavās.
Harieta, nāc man līdzi! Man tev kaut kas jāparāda.
Tāpēc es tev saku: "Nekad nelauz grāmatas muguriņu!"
Grāmatas ir vērtīgas. Izturies pret tām ar mīlestību.
Tās visas ir tavas?
Lūk, no kurienes nāca vārds "Vila".
Bērnībā es gribēju būt rakstniece
tāpat kā Lielo līdzenumu aprakstītāja Vila Ketere.
Tāpēc nomainīju savu otro vārdu uz Vilu.
O PIONEERS! VILA KETERE
Pag, tu gribēji kļūt par rakstnieci, Ole Golij? Kas notika?
Man vienkārši nebija tās aizrautības, kāda ir tev.
Bet es atklāju, ka man padodas krāt grāmatas.
Un kādudien visi šie sējumi būs manā grāmatnīcā.
Un tās nosaukums būs Vilas grāmatnīca.
Un uzmini, kura pirmais romāns kādu dienu būs skatlogā?
Meitenes, kad iesiet, paņemiet līdzi pāri palikušo ēdienu!
Negribu, ka aiziet postā kanoli.
Paliec sveika, mana mazā Harieta Mērtla Velša.
Parūpējies par manu Ketrinu, labi?
Parūpēšos. Neuztraucieties!
Tev riebjas vārds Mērtla, vai ne?
Jā.
Es zināju.
Sākumā es to pieņēmu, lai jūs abas nestrīdētos,
bet es par to domāju, un, zini,
Mērtla ir daļa no tevis, tāpēc es to paturu.
Tātad turpmāk tu būsi "Harieta Mērtla Velša"?
Pilnīgi noteikti nē. Tu smejies?
Es palieku Harieta "M, punkts" Velša.
Bet tagad es vienmēr zināšu, ko nozīmē "M". Vienmēr.
Kad kļūsi par slavenu rakstnieci, cilvēki uzzinās, ka patiesībā esi Mērtla.
Man vienalga. Pēc tā, kam esmu gājusi cauri,
es sapratu, ka par rakstnieku padara laba rakstīšana,
nevis labs vārds.
-Kas vainas? -Es tikai domāju:
ja tu kādudien atvērsi grāmatnīcu,
tad jau tu nebūsi mana auklīte mūžīgi.
Jā, Harieta. Kādudien es došos prom.
Bet neuztraucies, mēs vienmēr būsim saistītas.
Galu galā, mums abām ir stāsts par "M", vai ne?
Mēs tagad esam ģimene.
Tas ir labs stāsts. Un vēl mēs aizmirsām vilcienā kanoli.
Lai nu kā, es piedevu mammai un tētim.
Kā teica Ole Golija - mēs visi pieļaujam kļūdas, pat vecāki. Īpaši vecāki.
Un no kļūdām rodas lieliski stāsti.
Manējais sākās ar ķeburu…
kas pārvērtās par "M" ar jautājuma zīmi,
bet stāstu nobeidza "M" ar punktu.
Es tik gribu būt Tu tik gribi būt
Mēs tik gribam būt
Es negribu, ka Tu negribi, ka
Mēs negribam, ka mums norāda, ko darīt
Un es pūlos darīt labu Savā apkaimē
Es smaidu jauki
Un cenšos taisnību teikt
Es tik gribu būt Tu tik gribi būt
Mēs tik gribam būt
Es negribu, ka Tu negribi, ka
Mēs negribam, ka mums norāda, ko darīt
Un es kļūšu par to, kas gribu būt
Pati noteikšu
Es tik gribu būt Tu tik gribi būt
Mēs tik gribam būt
Nē, es negriezīšu matus
Un vilkšu to, kas
Man patīk, ja varu būt es pati
Es negribu, ka Tu negribi, ka
Mēs negribam, ka mums norāda, ko darīt
Tulkojusi Aija Apse