Har du hatt sånne dager da det føles som om hele verden er imot deg?
Du vet hva jeg mener.
FØRSTE KVINNE I ROMMET
Første kvinne i rommet, gitt.
Ja. Bella Borisovna. Hun er på TV i kveld.
Det føles som om jeg gjøre hva som helst. Søren, jeg må rekke banen.
Ingen penger, ingen bane. Bare fortsett.
-Kan du gi meg penger? -Kom deg ut!
Unnskyld, Mrs. Garcia. Kan jeg låne penger til banen?
-Hva? -Søle.
Gå!
Jeg tror jeg har penger.
Nei, den er kanadisk.
-Jeg har nettopp vært i Montreal... -Jeg har ikke tid til dette!
Da løper jeg hjem. Ett bein foran det andre.
Se hvor du går, jente!
Kunne mer gå galt nå?
VASKERI
Harriet! Hva har jeg sagt om å løpe rundt i huset?
Jeg vet det, men det er en fæl dag, og jeg vil bare se en dameastronaut på TV.
Ingen unnskyldninger. Marsj opp på rommet med en gang.
I det uendelige verdensrommet føler du deg alene og helt i fred.
Alene og helt i fred.
Etter en dag som denne kan jeg si...
Ingen TV, Harriet!
Ytre rom, her kommer jeg.
Jeg vil bare Du vil bare
Vi vil bare
Jeg skal være den jeg vil være
Min valgfrihet
Nei, jeg vil ikke klippe håret
Og jeg har på meg hva som helst
Jeg liker å være meg selv
Jeg vil ikke Du vil ikke
Vi vil ikke Bli fortalt hva vi skal gjøre
Spioneremitten
Spionen Harriet
BASERT PÅ BOKA AV LOUISE FITZHUGH
Harriet, hva er det?
Hele verden. Og at jeg kanskje løp i huset igjen
og knuste mange tallerkener, så nå er mamma sint.
Ole Golly, kan du snakke med henne så jeg får se dameastronauten?
Det vil jeg ikke, Harriet M. Welsch. Du må begynne å tenke på andre enn deg selv.
-Hvorfor det? Ingen tenker på meg. -Det er overhodet ikke sant.
Dessuten er det bra for kreativiteten å bli sendt på rommet.
Spør Virginia Woolf.
"Ingen port, ingen lås eller bolt kan begrense min tankefrihet."
Sitater i en sånn stund? Jeg har det bedre på rommet mitt.
Jeg hadde det ikke bedre på rommet.
Jeg var så sint at jeg ikke fikk sove. Mamma og Ole Golly rottet seg sammen.
Det er et under at jeg har noen tallerkener.
-Hun behandler huset som en okseløpsbane! -Nå holder det!
Jeg hadde ikke noe annet valg enn å bruke barns hemmelige våpen:
Taushet.
Du kunne fått frokost, men vi har ikke flere tallerkener.
Gleder du deg til å gjøre fysikkoppgaver med Janie og Sport?
Ole Golly, jeg overlater henne til deg.
Hvis Ole Golly trodde hun kunne være mer taus enn meg,
kunne hun tro om igjen.
Ole Golly var kanskje en mester i taushet,
men heldigvis var jeg en supermester.
"Du har en gave for taushet, Watson. Det gjør deg til en uvurderlig følgesvenn."
Nok sitater.
Tok deg. Det var Sir Arthur Conan Doyles Sherlock Holmes.
Det blåser jeg i.
-Tenk at du tar hennes side og ikke min. -Harriet, det er ikke rettferdig.
Ta med en paraply, det kan bli regn.
Det var urettferdig at Ole Golly hadde sviktet meg.
Mamma og Ole Golly hadde vært slemme, men byen føltes slemmere.
Ler du av meg? Det bør du la være!
Æsj.
Hele byen stinker!
Før jeg skulle treffe vennene mine, prøvde jeg å riste av meg det dårlige humøret.
Med å spionere.
Først Mr. Withers. Mamma og jeg kjente ham fra markedet der han solgte fuglebur.
Vi hadde ikke sett ham på en stund.
Han er alltid hjemme hos kattene. Skjønner det.
Han har 26 stykker, tenk det.
Jeg tenkte Withers stengte seg inne, men kanskje han stenger noe ute.
Han stenger ute verden for å få fred.
Skal han ut? Å, det må jeg se.
Ingen nå heller.
"Naboer, jeg trenger kattepass lørdag ettermiddag. Withers."
Det er i dag.
Der var svaret på alle mine problemer.
Hvis Mr. Withers var borte, kunne jeg være alene i leiligheten hans
og stenge ute verden jeg også.
Hei, Mr. Withers. Hei, katter.
Harriet? Nei, men! Jeg har ikke sett deg på lenge.
-Hvordan har moren din det? -Bra, sikkert. For en mamma.
Hva skyldes besøket?
Jeg så lappen din. Ser du etter kattepasser fremdeles?
Ja. Jeg må dra til Albany og ordne med noen ubetalte parkeringsbøter.
Og jeg vil svært gjerne hyre noen til å passe på skjønningene mine.
Harriet M. Welsch, hyggelig å hilse på deg.
Din mor ga deg lov, så framt du gjør arbeidet ditt.
Jeg antar at du vet hva det er.
Arbeid? Ja da.
La meg vise deg rundt i bopelen.
Bruker du badet, må du snurre på håndtaket. Kjøkkenkroken er her.
Og her kjemper jeg med ståltråd for å lage fuglebur.
Mamma og jeg elsker fugleburene dine. Hvorfor har de låser?
Det er ikke bare for å holde fugler inne, Harriet, men holde problemer ute.
Når det gjelder kattemat, elsker skjønningene mine dette merket.
Det er masse katter, så jeg har gjort det enkelt.
Alle de svarte heter Bobby, de røde heter Tommy,
-og de stripete Geraldine. -Den flekkete katten, da?
Det er Ray, det er bare en av henne.
Harriet, det er noe veldig viktig du må vite.
Det er en mann fra dyrevernet som vil ta fra meg kattene.
Banker det på, se gjennom tittehullet.
Ser du en mann med brun filthatt, så ikke slipp ham inn.
Du kan stole på meg, Mr. Withers.
Det liker vi å høre. Ikke sant, skjønninger?
Jeg er tilbake klokken sju. Ikke savn meg for mye.
Mine dame- og herrekatter, hvem vil bli med på litt spionering?
Jeg også.
Tre, to, én.
For ei fin klokke!
Enslige gaffel, jeg hilser deg.
I all verden, Mr. Withers har familie. Jeg lurer på hvorfor bildet ligger sånn.
-Flytt deg! -Flytt deg selv!
Vær stille!
Det må da være mulig å... Hva var det hun sa?
"Ute i verdensrommet
føler du deg helt alene og i fred."
Alt er klart, kaptein Harriet. Vi går inn i katosfæren.
Bra, førsteoffiser Ray. Bra, mannskap.
Kaptein.
Nå skal jeg nyte freden jeg har hørt så mye om.
Unnskyld, kaptein, men det er min plikt å meddele
at du skulle vært hos Janie for en time siden.
Janie! Fysikkprosjektet!
Hei, Janie. Jeg er så lei for det.
Jeg vet det, men... Kan vi gjøre det senere?
Jeg gjør noe for Mr. Withers og...
Vil dere komme hit? OK, ses snart.
Dette er sprøtt.
Å, hallo. Hallo. Hallo.
Hvordan holder han styr på så mange katter?
Vel, min gode mann, vi har Tommyer, Bobbyer,
og la meg presentere Geraldinene.
Å. Det må jeg si, gamle ørn, du har en utmerket bart.
Takk, min gode mann. Den tok tid å vokse ut.
Ja vel, mine venner. La meg presentere dagens oppgaver.
Nå skal vi lage potetlykter!
Potetlykt
Vi har isolert ledning, mynter, små sinkbelagte pinner, en liten lyspære,
hansker til alle og et par små poteter.
Hvorfor skal vi bruke poteter når det finnes batterier i alle butikker?
Det heter sammenkopling. De rette delene settes sammen for å få en ting...
...en ting til å virke.
-Går det bra, Sport? -Ja, bare litt katteallergi.
Fortsett, Janie.
OK. Først tar du poteten
sånn, og tar en av jernpinnene sånn.
Potetene er myke. Kjør inn staven så den sitter fast.
Kobber på på en side og sink på den andre gjør den... Hei!
Gi meg den!
OK. Dette er ikke et ideelt sted for fysikk.
-Hva? Det er flott. -Se på Sport.
Jeg har det helt fint.
Vi går bort til meg.
Men jeg lovte Mr. Withers å passe på kattene hans.
Vi må gjøre prosjektet nå.
-Hvis jeg ikke vil, da? -Hva mener du med det?
Jeg kom hit for å være helt alene, altså helt alene uten dere også.
Greit. Vær alene.
Kom, Sport.
Ses senere, Harriet.
Hvor var vi?
Hei, Ray. Ta imot.
Har den.
-Og publikum er helt ville. -Veldig bra! Supert!
Hørte du det?
Ja. Det er et fremmed romskip som ønsker kontakt.
Flere mennesker? Ignorer det. Vårt oppdrag er altfor viktig.
Ja, men det er veldig irriterende. Ikke sant?
-Ja, veldig. -Forskrekkelig.
Det er mannen med brun filthatt. Dyrevernet.
Det var nære på.
Hvis vi skal være helt alene,
send oss til super duper, dobbel-duper dyp-duper-rommet.
Det var mange dupere, sir.
Førsteoffiser, er du katt eller mus?
Astronauter, til stasjonene!
Oi, nå har vi kommet langt.
Det går bra.
Ingen jordklode, ingen mennesker.
Ingen å spionere på.
Det eneste jeg kan tenke på å skrive om er at det er ingenting å skrive om.
Kanskje litt mat kan muntre meg opp.
Æsj, kattemat? Nå går det visst rundt for meg.
Hallo? Er det noen der?
Skjerp deg, Harriet M. Welsch.
Det er bare katter, og strømmen har gått.
Som god spion er du alltid forberedt.
Pokkers batterier.
Gå vekk!
Det fremmede romskipet har funnet oss. Førsteløytnant Ray, få oss ut!
Ray? Bobbyer? Tommyer? Geraldiner?
La oss være!
Harriet? Det er Ole Golly. Slipp meg inn.
Ole Golly.
Janie og Sport sa de var bekymret for deg. Slipp meg inn, jeg vil hjelpe.
Som du hjalp meg med mamma og tallerkenene?
Jeg stoler ikke på deg. Jeg vil være alene.
Harriet, husker du sitatet av John Donne?
"Intet menneske er en øy, men en del av kontinentet,
en del av det hele."
Jeg trives på øya mi, takk.
Fikk deg.
Det måtte være et sitat.
Jeg er så glad for å se deg, Ole Golly.
Harriet, kattene!
Nei!
Er klokken seks? Mr. Withers kommer hjem om en time.
Harriet, nå må vi samle kattene.
Vi tenkte vi skulle se hvordan det gikk.
Vi har to, men minst ti stakk av. Det var rene kattetsunamien.
-Vent! Det som skjedde før... -Du kan be om forlatelse senere.
Nå må vi fange katter.
-Har deg. -Hei.
Stopp der.
Hold deg vekk, filthattemann! Han er dyrefanger.
Han plager Mr. Withers fordi han har så mange katter.
Hva?
Jeg er ikke dyrefanger, men Ray Withers.
-Jim Withers' storebror. -Storebror?
Ray? Du er den store gutten på bildet jeg så.
Jeg er glad for å høre at Jim har bilder av meg.
Hvis du er broren hans, hvorfor dundrer du på døra?
Det er en lang historie. Jeg har prøvd å få Jim til å åpne døra,
men han vil ikke. Han ville visst ikke la deg åpne heller.
Hvis du hjelper oss med å finne kattene, vil nok det være en døråpner.
-Hva sier du til det? -Jeg er med.
Jeg ville aldri gjettet hva som skjedde etterpå.
Er denne deres?
Jeg trodde ingen brydde seg.
Men nå prøvde alle å hjelpe noen de ikke kjente.
Hei!
Å. Unnskyld, sir.
Så snilt av deg, sir.
Og når alle lette, fant vi alle kattene.
Unntatt én.
Hvor er Ray?
Harriet!
Flekker.
Der!
Jeg ser ingenting.
-Janie, har du fremdeles lykteutstyret? -Spilte Albert Einstein fiolin?
Det gjorde han. Men Ray tok alle potetene. Katten Ray.
-Kan du bruke disse? -Takk, sir.
Bare hyggelig, madam.
Vi får håpe det virker.
Å, der borte!
Sammenkobling.
Jeg er så glad for å være hjemme med... skjønningene mine.
Hallo, Jim.
Hva gjør han her? Du skulle ikke slippe noen inn.
-Han vil bare snakke med deg. -Jeg snakker ikke med ham.
Jim.
Dette er hjemmet mitt, livet mitt. Jeg vil bare være alene med kattene mine.
Beklager, Mr. Withers, men Harriet trengte hjelp, så vi kom.
Vær så snill, Jim. Mamma har vært borte i fire år.
Du må ikke lide i stillhet. La oss snakke og komme gjennom det sammen.
Har du straffet ham med taushet i fire år? Det slår min rekord.
Da mor forlot oss, ville jeg bare være alene.
Ha litt rom. Men for å være ærlig har jeg aldri vært mer ensom.
Rommet kan gjøre sånt, Mr. Withers. Jeg har vært der selv.
Jeg savner deg, Ray. Og jeg savner mamma.
Vi kan nok trenge hjelp begge to.
Takk, Harriet.
Mr. Withers lagde et kjempefint bur til meg.
Jeg hadde tenkt at jeg bare ville bli glad hvis jeg slapp resten av verden.
Men poenget er å slippe verden inn.
Jeg vil bare Du vil bare
Vi vil bare
Jeg vil ikke Du vil ikke
Vi vil ikke Bli fortalt hva vi skal gjøre
Jeg prøver å gjøre noe godt I nabolaget
Jeg smiler pent
Og jeg prøver å si sannheten
Jeg vil bare Du vil bare
Vi vil bare
Jeg vil ikke Du vil ikke
Vi vil ikke Bli fortalt hva vi skal gjøre
Jeg vil være den jeg vil være
Min valgfrihet
Jeg vil bare Du vil bare
Vi vil bare
Nei, jeg vil ikke klippe håret
Og jeg vil ha på meg det jeg vil
Jeg liker å være meg selv
Jeg vil ikke Du vil ikke
Vi vil ikke Bli fortalt hva vi skal gjøre
Tekst: Mari Eggen