Ar jums būna tokių dienų,
kai atrodo, jog visas pasaulis - prieš tave?
Suprantate, apie ką aš.
Pirmoji moteris kosmose?
Taip. Bela Borisovna. Ją šiandien rodys per TV.
Jaučiu, kad ir aš galiu viską.
Po galais! Reik važiuot metro.
Neturi pinigų, nevažiuosi metro. Pasitrauk.
O gal galite duoti man 10 centų?
Lauk iš čia, mergiūkšte!
Atleiskite, ponia Garsija. Gal galite man paskolinti 10 centų metro?
- Ką? - Purvas.
Lauk!
Aš turiu 25 centus.
Ne, tai - Kanados doleris.
- Aš ką tik grįžau iš Monrealio... - Neturiu tam laiko!
Gerai, bėgsiu namo. Kojytėmis.
Žiūrėk po kojomis, vaike.
Ar dar gali būt blogiau?
Harieta! Juk prašiau nelakstyti namie.
Žinau. Bet man žiauriai nesisekė visą dieną,
ir aš noriu pamatyti kosmonautę per TV.
Jokiu būdu, panelyte.
Marš į savo kambarį.
Kosmoso platybėse pasijunti išties viena, išties ramybėje.
Išties viena, išties ramybėje.
Po tokios dienos galiu pasakyti...
Sakiau, televizoriaus nežiūrėsi.
Atviras kosmose, lauk manęs.
Aš noriu Tu nori
Mes norim
Aš būsiu, kuo aš noriu būt
Mano autonomija
Ne, nesikirpsiu plaukų
Ir rengsiuosi kaip noriu
Man patinka būti savimi
Aš nenoriu Tu nenori
Mes nenorim Kad mums aiškintų ką daryt
„Šnipė atsiskyrėlė”
PAGAL LUIZOS FITSJU KNYGĄ
Harieta, kas negerai?
Visas pasaulis.
Ir dar tai, jog bėgdama
sudaužiau toną lėkščių, ir mama ant manęs labai supyko.
Bet, Ole Gole, gal gali pakalbėti su ja, kad ji nebepyktų?
Ir kad leistų man žiūrėti moterį kosmonautę. Prašau.
Aš to nedarysiu, Harieta M. Velš.
Privalai išmokti rūpintis ir kitais žmonėmis, ne vien savimi.
Kodėl? Manimi niekas nesirūpina.
Netiesa.
Beje, sėdėdama kambary gali laisvai kurti.
Paklausk Virdžinijos Vulf.
„Mano proto laisvės nesuvaržys jokie vartai, spyna ar varžtai.”
Citatos? Dabar? Man bus geriau savo kambary.
Bet kambary man geriau nebuvo.
Buvau tokia pikta, kad negalėjau užmigti. Mama susimokė su Ole Gole.
Stebuklas, kad vis dar turiu lėkščių.
Jai namai - kaip bėgimas su buliais gatvėje.
Pakaks jau apie tas lėkštes.
Neturėjau kitos išeities, tad ėmiausi slapto visų vaikų ginklo -
bauginančio nekalbėjimo.
Pasiūlyčiau tau pusryčių, bet lėkštės baigėsi.
Ar smagu bus su Džeine ir Sportu imtis gamtos mokslų projekto?
Ole Gole, palieku ją tau.
Jei Olė Golė manė, kad pertylės mane,
tegu mano iš naujo.
Olė Golė gal ir yra tylėjimo meistrė,
bet laimei, aš esu super dvigubai duper meistrė.
„Esi talentingas tylėtojas, Vatsonai.
Todėl esi ypač vertingas kompanionas.”
Pakaks citatų!
Pralaimėjai. Tai - Konano Doilio Šerloko Holmso žodžiai.
Man nusispjaut.
Negaliu patikėti, kad esi jos pusėje, o ne mano.
Harieta, tai - nesąžininga.
Pasiimk skėtį, atrodo, lis.
Nesąžininga buvo tai, jog Olė Golė mane išdavė.
Kad ir kokios piktos buvo Olė Golė ir mama,
miestas buvo dar piktesnis.
Juokiesi iš manęs? Aš tau parodysiu!
Fui.
Visas miestas dvokia!
Prieš susitikdama su draugais,
nusprendžiau pasitaisyti nuotaiką, kaip esu pratusi.
Šnipinėdama.
Pirma užsukau pas poną Vitersą.
Mes su mama jį pažįstame iš blusų turgaus, kur jis pardavinėja savo narvelius.
Tačiau kuris laikas jo ten nebematėme.
Dabar jis nuolat sėdi namie su savo katėmis. Ir aš jį suprantu.
Juk jų jis turi net 26. Tai bent gyvenimas.
Maniau, kad Vitersas - uždaras žmogus.
Bet gal jis užsidarė nuo pasaulio, kad gyventų ramybėje?
Jis kažkur eina? Privalau pasekti.
Niekas nesusidomėjo.
„Kaimynai, kas galėtų šeštadienį pažiūrėti mano kates? Vitersas.”
Tai - šiandien.
Štai man ir atsakymas.
Jei ponas Vitersas išvyks, galėsiu pabūti jo namuose viena
ir užsidaryti nuo šito supuvusio pasaulio.
Sveiki, pone Vitersai. Labas, katytės.
Harieta, taip? Tu tik pažvelk. Šimtas metų.
Kaip tavo mama?
Gerai, manau. Kaip mamai.
Ir kam turiu būt dėkingas už šį malonumą?
Mačiau jūsų skelbimą. Ar jums dar reikia kačių prižiūrėtojos?
Vajė. Taip.
Turiu nuvykti į Olbanį apmokėti baudų už automobilio stovėjimą.
Ir savo gražuoles norėčiau palikti kam nors iš pažįstamų.
Harieta M. Velš, malonu susipažinti.
Tavo mama sutiko su sąlyga, kad atliksi savo projektą.
Spėju, žinai, apie ką ji.
Projektą? Aha, žinoma.
Leisk aprodyti tau savo namus.
Jei naudosiesi tualetu, pajudink rankenėlę. Virtuvėlė - ten.
O čia iš vielų raizgalynės gaminu narvelius paukšteliams.
Mums su mama patinka jūsų narveliai. Bet kodėl jie su spynomis?
Kad ne tik paukštelius sulaikytų, bet ir pasaugotų nuo išorinių bėdų.
Kačių maistas. Mano gražuolės dievina šitą.
Taigi, kačių yra daug, todėl štai ką sugalvojau.
Visos juodos katės - Bobiai.
Visos rudos - Tomiai.
O rainosios - Džeraldinos.
O šita dėmėtoji?
Čia - Rėjus. Jis toks - vienas.
Ir dar vienas labai svarbus dalykas, Harieta.
Yra toks žmogus. Iš gyvūnų priežiūros. Jis nori atimti iš manęs kates.
Jei pasibels į duris, pažiūrėk pro skylutę.
Jei pamatysi vyrą su ruda skrybėle, neatidaryk, gerai?
Jūsų katėms nieko nenutiks, pone Vitersai.
Tai ir norėjau išgirsti.
Tiesa, mano gražuolės?
Grįšiu septintą.
Neliūdėkite.
Ponios ir džentelkatinai, pakelkite letenas, kas nori mažumėlę pašnipinėti.
Aš - irgi.
Trys, dvi, viena.
Geriausias pasaulyje laikrodis.
Vienintele šakute, būk pasveikinta.
Nieko sau. Ponas Vitersas turi šeimą.
Įdomu, kodėl ši nuotrauka užversta.
- Traukis, boba! - Net nesitrauksiu!
Tylėkit!
Turi būti koks būdas...
Kaip ji sakė?
„Kosmoso platybėse
pasijunti išties viena, išties ramybėje.”
Visos sistemos paruoštos, kapitone Harieta. Įskriejame į katosferą.
Puiku, padėjėjau Rėjau. Šaunuoliai, įgula.
Kapitone.
Metas pasimėgauti ramybe, apie kurią tiek daug girdėjau.
Kapitone, atleiskite, bet privalau pranešti,
kad prieš valandą jūs turėjote būti Džeinės namuose.
Džeinės namai! Mūsų projektas!
Labas, Džeine. Taip, atsiprašau.
Žinau. Gal galim padirbėti vėliau?
Aš dabar užsiėmusi pas poną Vitersą ir...
Ateisi čia? Gerai, iki.
Nieko sau.
Labas. Labas.
Kaip jis įsimena jų visų vardus?
Gerasis pone, čia - Tomiai, Bobiai,
ir jūsų dėmesiui - Džeraldinos.
Turiu pripažinti, seni, tavo ūsai - išties nuostabūs.
Ačiū, gerasis pone. Ilgai juos auginau.
Pakaks, bičiuliai.
Imkimės darbo.
Gaminsim bulves-žibintus!
Bulvės-žibintai
Taigi, turim izoliuotų laidų, monetų, cinkuotų strypelių, mažytę lemputę,
gumines pirštines visiems ir porą nedidelių bulvių.
Nesuprantu. Kam tos bulvės,
jei ant kiekvieno kampo gali įsigyt baterijų?
Tai vadinama ryšiu.
Jei teisingai sujungi visas detales, tada...
tada suveikia.
Kas tau, Sportai?
Nieko. Būk rami. Tik silpna alergija katėms.
Tęsk, Džeine.
Gerai.
Visų pirma, paimsim bulvę...
štai taip, o strypelį - taip.
Bulvės - gana minkštos.
Todėl reikia tvirtai įsmeigt strypelį.
Varis iš vienos pusės, o cinkas - iš kitos, todėl... Ei.
Atiduok.
Viskas. Pakaks. Ši aplinka mokslui - nepalanki.
Ką? Čia - puiku.
Pažvelk, kaip ji veikia Sportą.
Jaučiuosi kuo puikiausiai.
Eime pas mane.
Aš negaliu. Pažadėjau ponui Vitersui pabūti su katėmis.
Bet mums reikia užbaigti projektą.
O aš nenoriu.
Ką tai reiškia?
Ogi tai, kad čia atėjau pabūti viena,
be jūsų!
Gerai. Ir būk.
Eime, Sportai.
Iki, Harieta.
Tai kur sustojome?
Ei, Rėjau. Gaudyk.
Sugavau.
- Žiūrovai šėlsta. - Puiku! Šaunuolis!
Girdite tą garsą?
Tikrai. Ateivių laivas nori užmegzti su mumis ryšį.
Dar daugiau žmonių? Nekreipkite dėmesio, pareigūne. Mūsų misija - svarbiau.
Gerai, bet labai jau erzina. Tiesa, bičiuliai?
- Taip, išties. - Siaubas.
Čia - tas vyras su ruda skrybėle. Iš gyvūnų tarnybos.
Vos išsisukom. Vos vos.
Mes norim likt ramybėje,
todėl skrendam į super duper, super duper tolimą kosmosą.
Labai jau daug tų duper, vade.
Pavaduotojau, jūs - katinas ar pelė?
Kosmonautai, į vietas.
Mes dabar - labai toli.
Man viskas gerai.
Jokios Žemės, jokių žmonių.
Nėra ką šnipinėti.
Vienintelis dalykas, ką galiu rašyti, tai - tai, jog neturiu apie ką rašyti.
Gal užkąsiu ko skanaus, pralinksmėsiu.
Fu! Kačių maistas. Man visai pasimaišė.
Alio? Kas ten?
Laikykis, Harieta M. Velš.
Čia - tik katės. Ir tiesiog dingo elektra.
Ir, kaip tikra šnipė, tu tam pasirengusi.
Sumautos baterijos.
Eikit šalin!
Ateivių laivas mus susekė.
Leitenante Rėjau, skriskime iš čia!
Rėjau? Bobiai? Tomiai? Džeraldinos?
Palikit mus ramybėj!
Harieta? Čia Olė Golė. Prašau, įleisk mane.
Olė Golė.
Džeinė su Sportu dėl tavęs sunerimo.
Prašau, įleisk. Aš noriu padėti.
Kaip padėjai man su mama ir lėkštėmis?
Nebepasitikiu tavimi. Aš noriu pabūt viena!
Harieta, pameni Džono Dono citatą?
„Žmogus - ne sala. Kiekvienas žmogus - žemyno dalis,
dalis kažko didelio.”
Man patinka mano sala, ačiū.
Pralaimėjai.
Ak, tos citatos.
Labai džiugu tave matyti, Ole Gole.
Harieta, katės!
Ne!
Šešios valandos? Ponas Vitersas pareis po valandos.
Harieta, eime, sugaudysim kates.
Nusprendėme užsukti pažiūrėti kaip tu.
Sugavom dvi, bet mažiausia dešimt nubėgo ten. Tikras kačių cunamis.
Palaukite! Bičiuliai, dėl to, ką pasakiau...
Atleidimo maldausi vėliau.
Dabar sugaudykim kates.
Sugavau.
Stok.
Nesiartinkite, vyre su ruda skrybėle.
Jis - iš gyvūnų kontrolės tarnybos.
Jis persekioja poną Vitersą dėl to, kad jis turi per daug kačių.
Ką?
Aš - ne iš gyvūnų kontrolės. Aš - Rėjus Vitersas.
Esu Džimo Viterso vyresnysis brolis.
Vyresnysis brolis?
Rėjus? Jūs - tas vyresnis berniukas iš nuotraukos jo namuose.
Man džiugu, kad Džimas vis dar turi mūsų nuotrauką.
Bet jei jūs - jo brolis, kodėl nuolat beldžiatės į jo duris?
Ilga istorija.
Seniai bandau prakalbinti Džimą, bet
tiesiog neatidaro man durų.
Spėju, jis ir tavęs prašė man neatidaryti.
Jei padėtumėte mums sugaudyti jo kates, manau, durys prasivertų.
Ką pasakysite?
Aš - už.
Nepatikėsite nė už ką,
kas vėliau vyko.
Čia - jūsų?
Maniau, visiems nusispjaut.
Bet tiek daug žmonių puolė į pagalbą visiškai nepažįstamai mergaitei.
Atleiskite, pone.
Jūs labai malonus, pone.
Su visų pagalba, radom visas kates.
Išskyrus vieną.
Kur Rėjus?
Harieta!
Dėmėtoji.
Ten!
Nieko nesimato.
Džeine, ar turi tų bulvių žibintuvėlių?
Ar Albertas Einšteinas grojo smuiku?
Grojo. Tik bėda, Rėjus pavogė mano bulves.
Katinas Rėjus.
- Ar šitos tiks? - Ačiū, pone.
Nėr už ką, ponia.
Tikėkimės, kad pavyks.
Tenai!
Ryšys.
Kaip smagu grįžti namo pas savo... gražuoles.
Labas, Džimai.
Ką jis čia veikia, Harieta? Prašiau jo neįleisti.
Jis nori tik pakalbėti su jumis.
Aš su juo nekalbėsiu.
Džimai.
Čia - mano namai ir mano gyvenimas.
Ir aš noriu čia likti vienas su katėmis. Jūs visi galite eiti.
Pone Vitersai, atsiprašome už įsibrovimą,
bet Harietai prireikė pagalbos ir mes jai padėjome.
Džimai, prašau.
Mamos nebėra jau ketveri metai.
Juk nebūtina sielvartauti vienam tyloje.
Pakalbėkime. Kartu lengviau.
Nekalbėjote su juo ketverius metus?
Sumušėte mano rekordą.
Kai mama mirė, aš norėjau likti vienas.
Savo erdvėje. Bet po teisybei, buvau pats vienišiausias žmogus.
Erdvė kaip kosmosas, pone Vitersai. Puikiai jus suprantu, pati ten buvau.
Pasiilgau tavęs, Rėjau. Ir mamos.
Manau, mums abiem reikia pastiprinimo.
Ačiū tau, Harieta.
Ponas Vitersas padarė man šį nuostabų narvelį.
Visą dieną galvojau,
kad tik ištrūkusi iš šio pasaulio galiu būti laiminga.
Bet supratau, jog tam reikia įsileisti pasaulį į vidų.
Aš noriu Tu nori
Mes norim
Aš nenoriu Tu nenori
Mes nenorim Kad mums aiškintų ką daryt
Aš stengiuosi dėl savo rajono
Visiems šypsausi
Stengiuosi sakyti tiesą
Aš noriu Tu nori
Mes norim
Aš nenoriu Tu nenori
Mes nenorim Kad mums aiškintų ką daryt
Aš būsiu, kuo aš noriu būt
Mano autonomija
Aš noriu Tu nori
Mes norim
Ne, nesikirpsiu plaukų
Ir rengsiuosi kaip noriu
Man patinka būti savimi
Aš nenoriu Tu nenori
Mes nenorim Kad mums aiškintų ką daryt
Išvertė Egidija Namavičė