Okej. Är du redo?
Repetera efter mig. Jag, Janie Gibbs…
Jag, Janie Gibbs…
…lovar att aldrig, aldrig nånsin gå i dansskola.
Jag, Harriet…
Det är okej. Jag skrev det.
Jag, Harriet M. Welsch, lovar att aldrig, aldrig nånsin gå i dansskola.
Ni kan nu påbörja handskakningen.
Tjoho!
Jag förklarar härmed denna ed helig.
Det blir ingen dansskola.
Aldrig, aldrig nånsin!
Kull, du har den!
Jag kom på eden för flera år sen
för att hindra mig och Janie från att bli "de små damer" våra mammor ville ha.
Sedan dess har de prövat alla knep för att knäcka oss.
Föreläsningen.
Du växer upp, och en del av din blomstring är att lära dig dansa.
Skuldkänslorna.
Bry dig inte om mig.
Jag är okej med att vara den enda mamman med en klumpig dotter på dansgolvet.
-Mutan. -Vem vill ha en valp?
VALPARNAS VÄRLD
Hopgaddningen.
Så här har det alltid gjorts.
Unga damer går i dansskola.
Aldrig!
Eden höll ihop oss i flera år.
Den höll oss fria från kliande tights och smärtande klackar,
men i år slet den nästan isär oss.
Jag vill bara va' Du vill bara va'
Vi vill bara va'
Jag tänker va' Den jag vill va'
Min självständighet
Nej, jag tänker inte klippa mig
Och jag klär mig som jag vill
Jag gillar när jag får vara mig själv
Jag vill inte va' Du vill inte va'
Vi vill inte att nån Bestämmer över oss
"Ingen dans på rosor"
Harriet, spion
BASERAD PÅ BOKEN AV LOUISE FITZHUGH
Allt började när jag tuggade på min 2 022:a raka macka
med tomat och majonnäs.
Oj! Nämen, älskling.
Vad kul det är.
Harriet! Jag hoppas att vi inte gjorde för mycket oväsen.
Din far och jag njuter bara av en liten vals.
Gud, vad skoj.
-Vill du vara med? -Det är lätt. Man bara…
Nä-ä. Jag vet vad ni gör. För miljonte gången:
Jag svor en ed att aldrig gå i dansskola.
Det är inte bara dans där.
Det är vett och etikett och… hållning.
Jag är orolig över hur du rör dig.
Snabbt! Det är så jag rör mig. Snabbt.
-Och se på dina kläder. -Vadå då?
Folk tror att jag uppfostrar en rännstensunge.
Gumman, det är faktiskt roligt.
Eller åtminstone inget att bråka över.
Du kommer inte undan i år.
De trodde att de var så fyndiga.
Dansskola?
Påminn mig igen om varför det är så hemskt.
För att jag hatar klänningarna, tightsen och skorna.
Det känns ovärdigt.
Och lördag är perfekt för spioneri, och en spion skulle aldrig gå i dansskola.
Jo, men det skulle de.
Varför är du spion?
-För att bli författare. -Men då måste du se och kunna allt,
bland annat att dansa.
Jag slickar hellre golvet.
Jag känner mig så elegant.
Du lägger så mycket tid och energi på att gräla med din mor om dansskolan.
Vore det inte lättare att bara gå?
Vem vet? Om det inte funkar, kanske du inte behöver gå igen.
Vänta, så du vill gå i dansskola?
Bara en lektion.
Hör på.
Vi går dit, och du kommer på ett briljant sätt att störa klassen.
Du är en galen vetenskapsman.
Jag är en vanlig vetenskapsman.
Visst. Poängen är att vi blir utsparkade
och hela grejen blir en sån katastrof
att våra mammor ger upp hoppet om dansskola för gott.
Så du vill lägga till ett instabilt ämne, som vinäger,
i en stabil lösning, som bakpulver.
Exakt.
Går inte.
Va? Varför?
Vi svor en ed att aldrig, aldrig nånsin gå i dansskola.
Bara en lektion.
Bryter du eden, betalar du priset.
Om eder inte är till för att brytas,
varför uppfanns då mot-eder?
Ett, två tre. Ett, två, tre.
Våra föräldrar jobbar ihop. Mina försökte precis det.
Ett, två, tre.
Åh, Harriet, vad kul att du är här. Mr Gibbs och jag valsade bara lite.
Vill ni vara med?
Kom igen, Janie. Det är hög tid att lära sig lite elegans.
Ett, två tre. Ett, två, tre.
Ett, två tre.
Okej, okej! Jag går väl i dansskola.
Det kliar. Varför kliar det? Den här grejen är gjord av myror.
Jag känner mig som en pudel.
Det här är den sämsta dagen nånsin.
Det är snart över. Är du redo för mot-eden?
Dansskola i gå nånsin aldrig, aldrig att lovar, Welsch M. Harriet, jag.
Dansskola i gå nånsin aldrig, aldrig att lovar, Gibbs Janie, jag.
Oj. Vår första mot-ed. Jag är helt yr.
Det är som att ha hovar. Vem kan ens gå i de här?
Åh, förstås.
Vem gav er lov att titta på mig?
Tystnad, barn!
Jag är mr Dubois, er danslärare.
Vad heter du?
Harriet M. Welsch.
Jag gillar ett projekt.
Ner med axlarna.
Din hand är för låg.
Isär med benen.
Utmärkt, miss Hawthorne.
Detta är god hållning, och det talar sitt tydliga språk.
Jag kan lära mig mycket av att titta på nåns hållning.
Deras självförtroende, klass, vänlighet, ande…
Det vore lättare att räkna upp allt som hållningen inte kan säga om nån.
Miss Welsch, rak i rygg. Du är inte ringaren i Notre Dame.
Det är inte mitt fel. Pinky är för kort. Jag måste böja mig.
Bra, miss Gibbs.
Vad gjorde hon? Varför log hon?
Det var då jag insåg att det måste vara en del av planen.
Självklart. Bli lärarens gullegris,
vinn hans förtroende, och rasera allt inifrån.
Det vara bara en tidsfråga.
Ett, två, tre. Ett, två, tre…
Men Janies plan dröjde så länge.
Janie.
Harriet!
-Vad? -Du står på mina tår.
Miss Welsch.
Min rygg är rak.
Du dansar i otakt. Följ mr Whitehead.
Det är handskarnas fel. De kliar hela vägen ner till fötterna.
Stopp!
Du får inte ta av dig dem.
Men de kliar ju.
De är inte där för din bekvämlighet.
De skyddar dig från din partners smutsiga, svettiga, bacillfyllda händer.
Lila strumpor, jag tar över.
Jag tål inte en minut till.
-Vad är planen? -Jag vet inte hur jag ska förklara det.
-Då är planen för komplicerad. -Jag gillar att dansa.
Nej, det gör du inte.
Jo, det gör jag.
-Men du har alltid hatat det. -Jag har aldrig testat.
Miss Welsch, tillbaka till din partner, genast.
-Kom, Pinky. -Men det är jag som ska föra.
Gör det då. Ditåt.
Janie. Du hade rätt om eden. Att bryta den var…
Tillbaka!
…ett misstag. Jag vill återinföra den. Kanske vi kan uppfinna en mot…
-Se dig för! -Men du sa åt mig att inte titta på dig.
En mot-mot-ed. Vi sluter en mot-mot-ed.
Nej. Jag är glad att vi bröt eden.
Annars hade jag aldrig prövat att dansa.
Men… Kom hit.
Miss Welsch!
Du för! Du följer inte som unga damer ska göra.
Vadå? Får bara pojkar föra? Varför?
Det är så det alltid har varit för att pojkar är större och starkare.
Men hon är dubbelt så stor.
Du blir större.
Du har inte sett farsan.
Det är orättvist. Tjejer kan också föra.
Eller hur, Janie?
Okej, så jag kunde inte räkna med Janie just nu.
Men när hon ser vad jag tänker göra så backar hon upp mig.
Kom igen, allihop, bugga loss. Det finns inga regler.
Tjejer kan föra, och man behöver varken partner eller blåsor!
Upphör genast med dessa fånerier!
Det här är inga fånerier. Det är en revolution!
Lossa traditionens bojor. Uttryck er som ni vill.
Beth Ellen, du vet att du vill.
Pinky?
Din hand hör inte hemma där, mr Whitehead. Tvätta den genast!
Janie?
Sport, jag behöver dig.
Det är mitt i träningen.
Men jag behöver edernas väktare.
Vänta lite.
Coach, jag måste på toa!
Kom. Edboken är längst ner i mitt skåp.
Du sa att den skulle vara här.
Lönnfack. Najs.
Okej, lyssna nu.
Jag gjorde en mot-ed, vilket var ett misstag.
-Nu måste jag hitta… -Sport, kom tillbaka.
Jag måste träna.
Hittade du nåt användbart?
Nej.
Vem var vittne när ni svor mot-eden?
Mot-eder behöver inga vittnen. Eller?
Jo. Sida 27, artikel fyra, sektion B.
Sport, försvara!
Janie!
Sport, vad gör du här?
Vi måste prata.
"Likt andra eder måste en mot-ed ha ett vittne,
annars är den ogiltig. Därför…"
Vår mot-ed var ogiltig.
Japp. Ingen dansskola. Aldrig, aldrig nånsin.
-Men vi har redan börjat. -Ni måste hitta en utväg.
Jag tycker att vi går bärsärkagång och blir utsparkade.
På så sätt är eden aldrig i fara igen.
Eller så gör vi om mot-eden här och nu med Sport som vittne.
Nej, för då försvarar vi en regel som säger att flickor inte får föra.
Är det här verkligen vad du vill?
Okej. En ed är en ed.
Miss Welsch, jag uppskattar den nya attityden.
Så vad är planen?
Be Pinky bjuda upp dig.
Pinky, bjud upp mig.
-Okej. Vänta, är det här en fälla? -Pinky!
Får jag lov?
Gärna.
Hon har gett efter för dansens nöjen. Det gör de alltid.
Och nu?
Ta på er dem igen!
Bacillerna.
Vad grovt!
Vad hemskt!
Jag visste att det var en fälla.
Ni två! Gå.
Såg du hans ansikte?
Ska vi ta oss en egg cream? Jag börjar inte spionera förrän 16:00.
Är det så hemskt att dansa?
Eller är det bara hemskt för att du är dålig och jag bra?
Det är hemskt av en miljon skäl,
men mest för att tjejer måste följa pojkar.
-Hur kan du acceptera det? -För att jag är van vid det.
Jag följer alltid dig, och jag är trött på det.
Inte alltid.
Jo!
Sa hon som stormade iväg och lämnade sin bästis kvar ensam.
För att rensa huvudet
gick jag och spionerade på mr Withers och hans 26 katter.
Men mitt huvud hade andra tankar.
Vet ni varför ni är mina bästa vänner?
Varför?
För att ni alltid lyssnar och är lojala
och aldrig nånsin går i dansskola.
Jag vill inte vara lojal. Du för ju alltid.
Jag vill dansa.
Varför gör vi alltid som du vill?
Precis!
Jag för väl inte alltid?
Jag följer gärna Janie vart som helst.
Nja, inte utför ett stup.
Dans är som ett stup som jag inte följer Janie nerför.
Jag menar… Dans är som ett stup som jag inte följer Janie över.
Det är mer korrekt, men låter konstigt.
Hej, Harriet.
Får jag tala med Janie?
Jag tror inte att hon vill det.
Och efter det som hände i dansskolan förstår jag varför.
Okej.
Jag tänker inte låta mrs Gibbs separera mig och Janie.
Vår vänskap står på spel!
Vi måste tala ut. Jag ska förklara mig själv,
säga att det är svårt att föra, men hon klarar det.
Wow. Hon är verkligen bra.
Och glad på ett sätt jag aldrig sett förr.
Jag visste vad jag måste göra, och jag gillade det inte.
Ett, två, tre. Ett, två, tre. Ett, två…
-Miss Welsch? Sa jag inte åt dig… -Allt var min idé.
Janie ville inte sabotera nåt. Jag tvingade henne.
Vad tusan har du på dig?
-Du måste skriva in henne igen. -Nej.
Snälla. Hon älskar att dansa och är bra på det.
Nej, sa jag.
Jag gör vad som helst.
Vad som helst?
När du gör ett avtal ska du aldrig säga "vad som helst".
Skrynklig. Börja om.
Den goda nyheten är att Janie fick dansa igen dagen efter.
Hej.
Det var bra att jag fick mr Dubois att ta in dig igen, va?
Det jag menade att säga var… Angående tidigare…
Förlåt.
Kan ni skippa det?
Mina händer blir bacilliga här.
Jag trodde att allt blev bättre om man säger förlåt.
Men kanske inte alltid.
När det blev dags för dansuppvisning
satt jag snällt i publiken och – för att citera mr Dubois –
gav efter för nöjet med att se Janie dansa.
Jag strök handskarna.
Vad är det?
Jag önskar att du vore där.
Dansskola.
Det enda bra var att Marion inte var bäst.
Janie var det.
Miss Welsch, får jag lov?
Va?
Janie, vad gör du?
Bjuder upp Harriet.
Jag kan inte. Jag är hemsk.
Följ mig bara för en gångs skull.
Det vore ett nöje.
Nej! Miss Welsch, miss Gibbs. Sluta!
Mrs Welsch, mrs Gibbs!
De dansar åtminstone.
Det stämmer.
Du trampar mig på tårna.
Jag sa ju att jag är dålig.
Jag har funderat på en sak, och jag vill svära en till ed.
Att inte svära fler eder?
Precis vad jag tänkte.
Miss Hansen! Vad gör du?
Mr Whitehead!
Strunt samma. Dansa på, då. Men lämna handskarna på.
Ole Golly hade rätt.
Man måste veta allt för att bli författare.
Och även fast jag aldrig lärde mig dansa, lärde jag mig nåt bättre:
att en vän måste veta när man för och när man leder.
Undertexter: Borgir Ahlström