Tā. Gatavas?
H + DŽ
Atkārtojiet pēc manis! Es, Džeinija Gibsa…
Es, Džeinija Gibsa…
…apsolu nekad, nekad, nekad neapmeklēt deju pulciņu.
Es, Harieta…
Varu pati. Es to sacerēju.
Es, Harieta M. Velša, apsolu nekad, nekad, nekad neapmeklēt deju pulciņu.
Tagad varat sākt sarokošanos.
Jā.
Pasludinu šo zvērestu par svētu.
Deju pulciņš apmeklēts netiks.
Nekad, nekad, nekad!
Piesitu. Ķer!
Es izdomāju šo zvērestu pirms vairākiem gadiem,
lai mēs ar Džeiniju nekad nekļūtu par "mazajām dāmām",
kā to vēlējās mūsu mātes.
Kopš tā laika mūsu mātes ir izmēģinājušas visu iespējamo, lai mūs salauztu.
Lekciju.
Tu pieaudz,
un pie šīs skaistās uzplaukšanas pieder arī mācīšanās dejot.
Vainošanu.
Par mani neuztraucies.
Tas nekas, ka esmu vienīgā māte,
kuras meita dejo kā lācis.
-Uzpirkšanu. -Kurš grib kucēnu?
ŽURNĀLS KUCĒNU PASAULE
Dubultkomandu.
Tā ir pieņemts.
Jaunkundzes iet deju pulciņā.
Nekad!
Gadiem ilgi šis zvērests mūs dzelžaini vienoja.
Tas sargāja no kņudinošām zeķbiksēm un ciešām deju kurpītēm,
bet šogad tas mūs gandrīz izšķīra.
Es tik gribu būt Tu tik gribi būt
Mēs tik gribam būt
Un es kļūšu par to, kas gribu būt
Pati noteikšu
Nē, es negriezīšu matus
Un vilkšu to, kas
Man patīk, ja varu būt es pati
Es negribu, ka Tu negribi, ka
Mēs negribam, ka mums norāda, ko darīt
"Zvēru, ka negribu dejot"
PAMATĀ - LUĪZAS FICJŪ GRĀMATA
Viss sākās, kad es iekodos savā 2022.
tomātu un majonēzes sendvičā pēc kārtas.
Vai dieniņ, mīļais!
Tas ir tik jautri.
Harieta! Ceru, ka netaisām pārāk lielu jezgu.
Mēs ar tavu tēvu tikai mazliet uzdejojam valsi.
Cik aizraujoši!
-Gribi pievienoties? -To iemācīties ir ļoti viegli. Tikai…
Nē. Es zinu, uz ko tas velk. Un miljono reizi saku:
es zvērēju nekad neiet deju pulciņā.
Tā nav tikai dejošana.
Tās ir arī manieres un stāja.
Es raizējos par to, kā tu kusties, Harieta.
Ātri - tā es kustos. Ātri.
-Un paskaties, kā esi ģērbusies. -Un?
Cilvēki domās, ka es audzinu kaut kādu skrandaini.
Mīļā, tas tiešām ir jautri.
Vai vismaz tas nav nekas tāds, par ko īgņoties.
Šogad tu no tā neizvairīsies.
Viņi vienmēr domāja, ka ir baigi foršie.
Deju pulciņš?
Lūdzu, atgādini, kāpēc tas ir pasaules gals?
Tāpēc, ka man riebjas kleitiņas un zeķbikses, un kurpes.
Tādā tērpā es jūtos necienīgi.
Un sestdienas ir vislabākās spiegošanai.
Un spiedze nekad neietu uz deju pulciņu.
Ietu gan.
Harieta, kāpēc tu esi spiedze?
Lai būtu rakstniece.
Lai būtu rakstniece, tev ir jāredz un jāzina viss,
un tas ietver arī dejošanu.
Es labāk laizītu grīdu.
Es jūtos tik eleganta.
Klau, tu izšķied tik daudz laika un spēka, strīdoties ar māti par deju pulciņu.
Vai nebūtu vienkāršāk uz to aiziet?
Kas zina? Ja tev tur galīgi nepatiks, varbūt varēsi vairs neiet.
Pag, tātad tu tomēr gribi iet uz deju pulciņu?
Tikai uz vienu nodarbību.
Uzklausi mani!
Mēs aiziesim uz pulciņu, tu izdomāsi kaut kādu ģeniālu plānu, kā to izjaukt.
Tu esi ķerta zinātniece.
Esmu zinātnieku zinātniece.
Protams. Galvenais ir tas, ka mūs izmetīs
un viss pasākums būs tāda izgāšanās,
ka mūsu mammas atteiksies no domas par dejām uz visiem laikiem.
Tātad tu gribi pievienot nestabilu elementu, teiksim, etiķi,
stabilam, teiksim, sodas, šķīdumam.
Tieši tā.
Es nevaru.
Ko? Kāpēc?
Mēs devām zvērestu nekad, nekad, nekad neapmeklēt deju pulciņu.
Tikai vienu nodarbību.
Zvēresta laušanai ir sekas.
Paklau, ja zvērestus nav paredzēts lauzt,
tad kāpēc ir izgudroti ačgārnie zvēresti?
Viens, div', trīs. Viens, div', trīs.
Mūsu vecāki ir uz vienu roku. Manējie šo nupat izmēģināja.
Viens, div', trīs.
Harieta, cik jauki, ka esi atnākusi. Mēs ar Gibsa kungu dejojam valsi.
Varbūt gribat pievienoties, meitenes?
Nāc, Džeinij! Tev sen bija laiks iemācīties dažas skaistas kustības.
Viens, div', trīs. Viens, div', trīs.
Viens, div', trīs.
Labi, labi, pietiek. Es iešu uz deju pulciņu.
Kņudina. Kāpēc kleita kņudina? Tā šūta no skudrām.
Es jūtos kā pūdelis.
Sliktākā diena manā mūžā.
Drīz tas būs galā. Vai esi gatava ačgārnajam zvērestam?
Pulciņu deju neapmeklēt nekad, nekad, nekad apsolu, Velša M. Harieta, es.
Pulciņu deju neapmeklēt nekad, nekad, nekad apsolu, Gibsa Džeinija, es.
Mūsu pirmais ačgārnais zvērests. Man reibst galva.
Gatavie pakavi. Kurš ar ko tādu var pastaigāt?
Ā, pareizi.
Kurš teica, ka drīksti uz mani skatīties?
Klusumu, bērni!
Esmu Dibuā kungs, jūsu deju skolotājs.
Kā sauc tevi?
Harieta M. Velša.
Man patīk izaicinājumi.
Atbrīvojiet plecus!
Jūs rokas turat par zemu.
Kājas plecu platumā.
Teicami, Hotornas jaunkundz.
Šī ir pareiza stāja, un tā daudz ko izsaka.
Paskatoties uz cilvēka stāju, es varu spriest par daudz ko.
Par viņa pašapziņu, sociālo piederību, laipnību, raksturu…
Ātrāk būtu uzskaitīt to, par ko pēc labas stājas nevar spriest.
Velšas jaunkundz, iztaisnojieties! Neesat Dievmātes katedrāles kuprītis.
Citādi nevaru. Pinkijs ir pārāk īss. Man jāpieliecas.
Ļoti labi, Gibsas jaunkundz.
Ko viņa dara? Kāpēc smaida?
Tad es sapratu, ka tas noteikti pieder pie viņas plāna.
Protams. Kļūt par skolotāja mīluli,
izpelnīties viņa uzticību, tad visu sagraut no iekšpuses.
Tas bija tikai laika jautājums.
Viens, div', trīs. Viens, div', trīs. Viens, div', trīs.
Diemžēl Džeinijas plāns prasīja pārāk daudz laika.
Džeinij!
Harieta!
-Ko? -Tu uzkāpi man uz kājas.
Velšas jaunkundz!
Muguru turu taisni.
Jūs dejojat pārāk ātri. Sekojiet Vaitheda jaunskunga vadībai!
Vainīgi cimdi.
Tie kņudina rokas, un nieze iet līdz pēdām.
Stāt!
Cimdus novilkt nedrīkst.
Bet nieze?
Cimdi nav jūsu ērtībām, Velšas jaunkundz,
bet lai sargātu jūs no partnera netīrajām sasvīdušajām, baciļainajām rokām.
Violetās Zeķes, es tevi nomainu.
Es vairs nespēju izturēt.
Kāds ir plāns?
Nezinu, kā lai paskaidroju.
-Tad plāns ir pārāk sarežģīts. -Man tīri labi patīk dejot.
Nē, nepatīk.
Patīk gan.
-Bet tev tas vienmēr ir riebies. -Jo nebiju mēģinājusi.
Velšas jaunkundz, tūlīt pat atgriezieties pie partnera!
-Nāc, Pinkij! -Bet jāvada ir man.
Nu tad vadi! Uz to pusi.
Džeinij! Tev bija taisnība par zvērestu. To pārkāpt bija…
Griezies atpakaļ, griezies atpakaļ!
…liela kļūda. Es gribu to atjaunot. Varbūt varam izgudrot ačgārno…
Skaties, kur sper kāju!
Bet tu teici, ka nedrīkstu uz tevi skatīties.
Ačgārno ačgārno zvērestu. Dosim ačgārno ačgārno zvērestu!
Nē. Man prieks, ka lauzām zvērestu.
Citādi es nebūtu pamēģinājusi dejošanu.
Bet… Nāc šurp, tu!
Velšas jaunkundz!
Jūs vadāt, nevis sekojat, kā pieklājas jaunām dāmām.
Ko? Vadīt drīkst tikai zēni? Kāpēc?
Tā ir pieņemts, jo zēni ir lielāki un stiprāki.
Bet viņa ir divreiz lielāka nekā es.
Jūs izaugsiet lielāks.
Neesat saticis manu tēti.
Tas nav godīgi. Arī meitenes var vadīt.
Pareizi, Džeinij?
Labi, tajā brīdī uz Džeiniju paļauties nevarēju,
bet nolēmu, ka, ieraugot, ko es grasos darīt, viņa mani atbalstīs.
Aiziet, draugi, atbrīvojieties! Noteikumu nav.
Meitenes var vadīt, un partneris nav vajadzīgs,
un nav vajadzīgas tulznas!
Tūlīt pat izbeidziet šīs muļķības!
Tās nav muļķības, Dibuā kungs. Tā ir revolūcija!
Aizmetiet tradīciju važas! Izpaudieties!
Beta Elena, tu zini, ka gribi.
Pinkij?
Roka tur nav jāliek, Vaitheda jaunskungs. Tūlīt pat nomazgājiet!
Džeinij?
Sport, tev man jāpalīdz.
Man ir treniņš.
Bet man vajag zvērestu uzraugu.
Acumirkli!
Treneri, man jāaiziet uz labierīcībām.
Ei, nāc! Zvērestu grāmata ir mana skapīša apakšā.
Tās te nav. Tu teici, ka tā ir te.
Slepens nodalījums. Jauki.
Tā, Sport, paklausies!
Es devu ačgārno zvērestu, un tā bija liela kļūda.
-Un tagad man jāatrod… -Sport, nāc atpakaļ!
Man jāatgriežas treniņā.
Ei, vai atradi ko noderīgu?
Nē.
Kas bija jūsu ačgārnā zvēresta liecinieks?
Ačgārnajam zvērestam liecinieku nevajag. Vajag?
Jā, vajag. 27. lappuse, 4. pants, B iedaļa.
Sport, aizsardzībā!
Džeinij!
Sport, ko tu te dari?
Mums jāparunā.
"Arī ačgārnais zvērests ir jādod liecinieka klātbūtnē.
Bez liecinieka tas nav spēkā. Tāpēc…"
Mūsu ačgārnais zvērests nav spēkā.
Jā. Nekāda deju pulciņa. Nekad, nekad, nekad.
-Bet mēs jau sākām. -Jums ir jāatrod izeja.
Mums tur jāsarīko tracis, lai mūs izmet no turienes uz visiem laikiem.
Tādējādi zvērests vairs nekad nebūs apdraudēts.
Vai arī varam tagad atkārtoti dot ačgārno zvērestu ar Sportu kā liecinieku.
Nē, to darot, mēs atbalstītu noteikumu, kas nosaka, ka meitenes nevar vadīt.
Vai tu tiešām to gribi?
Nu labi. Zvērests ir zvērests.
Velšas jaunkundz, izsaku atzinību par attieksmes maiņu.
Nu, kāds plāns?
Palūdz, lai Pinkijs tevi uzlūdz.
Pinkij, uzlūdz mani uz deju!
-Labi. Pag, vai tās ir lamatas? -Pinkij!
Vai drīkstu lūgt uz deju?
Ar lielāko prieku.
Viņa ir ļāvusies dejotpriekam. Tā notiek vienmēr.
Ko tagad?
Velciet tos atpakaļ!
Baciļi.
Prastums!
Šausmas!
Es zināju, ka tās ir lamatas.
Jūs abas. Prom!
Redzēji viņa seju?
Ei, gribi piena kokteili? Es došos spiegot tikai četros.
Vai dejošana tiešām ir tik briesmīga?
Vai arī tā ir briesmīga tāpēc, ka tev nepadodas, bet man padodas?
Tā ir briesmīga miljons iemeslu dēļ,
bet galvenokārt tāpēc, ka meitenēm ir jāseko zēniem.
Kā tu vari to pieņemt?
Esmu pieradusi.
Tu vienmēr vadi, un es vienmēr sekoju. Un tas man ir apnicis.
Es nevadu vienmēr.
Vadi gan.
Sacīja meitene, kas aizbrāzās prom, atstājot savu labāko draudzeni vienu.
Lai novērstu domas no situācijas ar Džeiniju,
es devos izspiegot Vitersa kungu un viņa 26 kaķus.
Diemžēl mans prāts domāja par ko citu.
Vai zināt, kāpēc jūs visi esat mani labākie draugi?
Kāpēc?
Tāpēc, ka jūs vienmēr mani uzklausāt, vienmēr esi uzticīgi
un savu mūžu netaisāties iet uz deju pulciņu.
Es negribu būt uzticīgs. Tu vienmēr vadi.
Es gribu dejot.
Kāpēc mums vienmēr viss jādara pēc tava prāta?
Jā.
Es nevadu vienmēr. Vai vadu?
Es labprāt sekotu Džeinijai. Es viņai sekotu jebkur.
Nu, no klints gluži nelēktu.
Deja ir kā klints, no kuras es nelēktu, sekojot Džeinijai.
Proti, deja ir kā klints, no kuras lecošai Džeinijai es nesekotu.
Tā ir precīzāk, bet izklausās dīvaini.
Sveika, Harieta!
Vai varu runāt ar Džeiniju?
Nedomāju, ka viņa grib ar tevi runāt.
Un pēc tā, ko izdarīji deju pulciņā, es viņu nevainoju.
Nu labi.
Negrasījos pieļaut, ka Gibsas kundze izšķir mani un Džeiniju.
Uz spēles bija mūsu draudzība.
Mums bija jāizrunājas. Es paskaidrotu savu rīcību,
pateiktu, ka vadīt ir grūti, bet viņa to spētu.
O! Viņai sanāca tiešām labi.
Un tādu prieku viņas sejā vēl nebiju redzējusi.
Es zināju, kas man jādara, un tas man nemaz nepatika.
Viens, div', trīs. Viens, div', trīs. Viens, div'…
-Velšas jaunkundz? Šķiet, es jums pateicu… -Notikušais bija mana ideja.
Džeinija negribēja sabotēt jūsu nodarbību. Es viņu piespiedu.
Mīļo pasaulīt, kas jums mugurā?
-Jums viņa jāpieņem atpakaļ. -Nē.
Lūdzu! Viņai patīk dejot, un viņai padodas.
Es teicu nē.
Es darīšu visu.
Visu?
Ja gribat par kaut ko vienoties, nekad neparakstieties uz "visu".
Krunkains. Sāc no jauna!
Labā ziņa: nākamajā dienā Dibuā kungs ļāva Džeinijai atgriezties.
Sveika!
Man diezgan labi sanāca piedabūt Dibuā kungu uzņemt tevi atpakaļ, ne?
Es gribēju teikt par to, kas notika pirmīt…
Piedod!
Vai beigsiet pļāpāt?
Manas rokas sāk kļūt mazliet baciļainas.
Biju domājusi, ka atvainošanās visu vērš par labu.
Bet varbūt ne vienmēr.
Kad beidzot pienāca laiks deju koncertam,
es pieklājīgi sēdēju zālē un, citējot veco labo Dibuā,
ļāvos Džeinijas dejas vērošanas priekam.
Es gludināju cimdus.
Kas noticis?
Kaut tu būtu tur!
Deju pulciņš.
Vienīgais labums bija tas, ka Meriona nebija labākā.
Labākā bija Džeinija.
Velšas jaunkundz, vai drīkstu jūs lūgt uz deju?
Ko?
Džeinij, ko tu dari?
Lūdzu Harietu uz deju.
Es neprotu. Es dejoju briesmīgi.
Vienkārši šoreiz ļauj vadīt man.
Ar lielāko prieku.
Nē! Velšas jaunkundz, Gibsas jaunkundz! Izbeidziet!
Velšas kundze, Gibsas kundze!
Viņas vismaz dejo.
Tiesa.
Harieta, tu kāp man uz kājām.
Es jau teicu, ka slikti dejoju.
Klau, es te tā padomāju, un es gribētu dot vēl vienu zvērestu.
Ka vairs nedosim zvērestus?
Tu lasi manas domas.
Hansenas jaunkundz! Ko jūs darāt?
Vaitheda jaunskungs!
Nekas. Turpiniet dejot. Tikai nevelciet nost cimdus!
Olei Golijai bija taisnība.
Ja cilvēks grib kļūt par rakstnieku, viņam ir jāzina viss.
Un, kaut gan es tā arī neiemācījos dejot,
es guvu vērtīgu atziņu:
labākajam draugam ir jāzina, kad vadīt un kad sekot.
Tulkojusi Aija Apse