Jól van. Készen álltok?
Mondjátok utánam! Én, Janie Gibbs…
Én, Janie Gibbs…
…fogadom, hogy soha, de soha nem járok tánciskolába.
Én, Harriet…
Menni fog. Én írtam.
Én, Harriet M. Welsch, fogadom, hogy soha, de soha nem járok tánciskolába.
Jöhet a pacsizás.
Ez az!
Az esküt szentnek nyilvánítom.
Senki nem jár tánciskolába.
Soha, de soha, de soha!
Te vagy a fogó!
Az esküt sok éve találtam ki,
nehogy Janie-ből és belőlem „kisasszony” legyen,
ahogy anyáink akarták.
Azóta minden trükköt bevetettek azért, hogy megtörjenek minket.
A lelki beszédet.
Lassan felnősz,
és a csodás virágzásod során meg kell tanulnod táncolni.
Bűntudat keltését.
Ne is foglalkozz velem!
Nem számít, hogy csak az én lányom lesz kétballábas a táncparketten.
- A vesztegetést. - Ki akar kiskutyát?
KUTYAVILÁG MAGAZIN
Az összefogást.
Mindig is így volt.
Az ifjú hölgyek tánciskolába járnak.
Soha!
Az eskü éveken át szorosan összekötött minket.
Megúsztuk a szúrós harisnyát, a fájdalmas magas sarkút,
de idén majdnem szétszakított minket.
Én akarom, te akarod
Mi akarjuk
Az leszek, aki lenni akarok
A magam ura
Nem vágatom le a hajam
Azt hordok, amit akarok
Szeretem, ha önmagam lehetek
Nem akarom, nem akarod
Nem akarjuk, hogy megmondják Mi legyen
„Eskü, hogy nem táncolok”
Harriet, a kém
LOUISE FITZHUGH KÖNYVE ALAPJÁN
Akkor kezdődött, amikor beleharaptam sorban a 2022.
paradicsomos-majonézes szendvicsbe.
Jaj, édesem!
Ez annyira jó!
Ó, Harriet! Remélem, nincs túl nagy ricsaj.
Apáddal keringőzgetünk egy kicsit.
Micsoda csoda!
- Beszállsz? - Könnyű megtanulni. Csak…
Tudom, miben sántikáltok. És már milliószor mondtam,
megesküdtem, hogy nem járok tánciskolába.
Ott nem csak táncot tanítanak.
Hanem jómodort és helyes tartást is.
Aggasztó a mozgásod, Harriet.
Gyors. A mozgásom ilyen. Gyors.
- És nézd, hogy öltözködsz! - Na és?
Azt fogják hinni, hogy egy hippit nevelek.
Édesem! Tényleg jó móka ám.
Vagy legalábbis nem kell kiakadni rajta.
Idén nem úszod meg.
Olyan cukinak képzelték magukat!
Tánciskola?
Elmondanád még egyszer, miért akkora katasztrófa?
Mert utálom a ruhákat, a harisnyákat és a cipőket.
Méltóságon alulinak tartom őket.
És szombaton a legjobb kémkedni,
és a kémek nem járnak tánciskolába.
Jaj, dehogynem.
Harriet, miért vagy kém?
Hogy író legyek.
Ahhoz, hogy író legyél, meg kell látnod és meg kell ismerned mindent,
még a táncot is.
Inkább felnyalom a padlót.
Olyan elegáns érzés!
Rengeteg időd és energiád megy el arra, hogy anyáddal ellenkezel a tánc miatt.
Nem lenne egyszerűbb elmenni?
Ki tudja? Ha nem jön össze, talán többé nem kell menned.
Pillanat! Tánciskolába akarsz menni?
Csak egy alkalommal.
Elmondom.
Elmegyünk, és a zseniális terveddel keresztbe teszünk.
Te vagy az őrült tudós.
Sima tudós vagyok.
Hogyne. A lényeg, hogy kiraknak minket,
és akkora oltári botrány lesz belőle,
hogy anyukáink örökre elfelejtik a tánciskolát.
Ecetet, azaz egy instabil elemet akarsz keverni
egy stabil elemhez, azaz a szódabikarbónához?
Úgy van.
Nem lehet.
Mi? Miért?
Megesküdtünk, hogy soha, de soha nem járunk tánciskolába.
Csak egy alkalomról van szó.
Aki esküt szeg, annak fizetnie kell.
Nézd! Ha az eskü nem arra van, hogy megszegjék,
akkor mire fel létezik elleneskü?
Egy, két, hár’. Egy, két, hár’.
A szüleink összejátszanak. Az enyémek is ezzel jöttek.
Egy, két, hár’.
Ó, Harriet, örülök, hogy itt vagy. Mr. Gibbsszel épp keringőztünk.
Nem jöttök, lányok?
Rajta, Janie! Ideje, hogy egy kis kecsességet tanulj.
Egy, két, hár’. Egy, két, hár’.
Egy, két, hár’.
Jól van, jó. Elég már! Elmegyek a tánciskolába.
Viszket. Miért viszket? Tutira hangyából készült.
Mintha bazári majom lennék.
Ez életem legrosszabb napja.
Nemsokára túl leszünk rajta. Jöhet az elleneskü?
Tánciskolába járok nem soha de, soha hogy fogadom, Harriet M. Welsch, én.
Tánciskolába járok nem soha de, soha hogy fogadom, Gibbs Janie, én.
Azta! Az első elleneskünk. Kicsit szédülök.
Mintha patám lenne. Hogy lehet ebben járni?
Ja, persze.
Ki engedte meg, hogy rám nézzetek?
Csendet, gyerekek!
Mr. Dubois vagyok, a táncoktató.
Téged hogy hívnak?
Harriet M. Welsch.
Imádom a kihívásokat.
Váll ellazít!
Túl alacsonyan van a kezed.
Vállszélességű terpeszt!
Kiváló, Miss Hawthorne.
Ilyen a helyes tartás, és ez sokat elmond.
Egy ember tartásából sok mindenre választ kapunk.
Milyen az illető önbizalma, a spiritusza, mennyire kedves, mennyire…
Könnyebb lenne felsorolni, hogy a tartás mit nem mond el egy emberről.
Miss Welsch, húzza ki magát! Mi maga? A Notre Dame-i toronyőr?
Nem tehetek róla. Pinky túl alacsony. Le kell hajolnom.
Nagyon szép, Miss Gibbs.
Mit csinál? Miért mosolyog?
Akkor jöttem rá, hogy biztos ez a terve.
Hát persze. Bevágódik a tanárnál,
elnyeri a bizalmát, és belülről bomlaszt majd.
Csak idő kérdése volt.
Egy, két, hár’. Egy, két, hár’. Egy, két, hár’.
Janie terve sajnos túl hosszadalmas volt.
Janie!
Harriet!
- Mi van? - Ráléptél a lábamra.
Miss Welsch!
Kihúztam magamat.
Elsiette az ütemet. Hagyja, hogy Mr. Whitehead vezessen!
A kesztyű az oka.
Viszket tőle a kezem, és leszivárog a lábamig.
Elég!
Nem veheti le a kesztyűjét!
De mi van, ha viszket?
Nem azért van, hogy jól érezze magát.
Hanem hogy megvédje a partnere mocskos, izzadt, bacilusos kezétől!
Lila Zokni, lekérés van.
Egy percig se bírom tovább.
Mi a terv?
Nem is tudom, hogy mondjam.
- Akkor túl bonyolult. - Egész jó ez a tánc.
Ez nem igaz.
De igen.
- Mindeddig utáltad. - Mert sose próbáltam.
Miss Welsch, azonnal menjen vissza a partneréhez!
- Gyere, Pinky! - Nekem kell vezetni.
Hát, akkor vezess! Arra.
Janie! Igazad volt. Megszegtük az esküt, és…
Keringjünk vissza! Vissza!
…súlyos hiba volt. Vissza akarom csinálni. Talán egy ellen…
Figyelj már oda!
Megtiltottad, hogy rád nézzek.
Egy ellen-ellenesküt. Tegyünk egy ellen-ellenesküt!
Nem. Örülök, hogy megszegtük az elsőt.
Másképp sose próbáltam volna ki a táncot.
De… Gyere már!
Miss Welsch!
Maga vezet, pedig az ifjú hölgyeknek a partnerüket kell követniük.
Mi? Csak a fiúk vezethetnek? Miért?
Mindig is így volt, mert a fiúk nagyobbak és erősebbek.
De ő kétszer akkora, mint én.
Majd megnősz.
Nem ismeri apámat.
Ez nem ér! A lányok is vezethetnek.
Igaz, Janie?
Na jó. Janie-re akkor nem számíthattam.
De ha meglátja, mire készülök, biztos mellém áll.
Gyere, és kiabálj! Itt nincs semmi szabály.
A lányok is vezethetnek, partnerre semmi szükség,
ahogy vízhólyagra sincs!
Elég ebből a badarságból!
Ez nem badarság, Mr. Dubois. Hanem forradalom!
Dobjátok le a tradíciók láncát! Legyetek önmagatok!
Beth Ellen, tudom, hogy ezt akarod.
Pinky?
Az ujja nem oda való, Mr. Whitehead. Mossa meg, de rögtön!
Janie?
Sport, segítened kell.
Szia! Épp edzésen vagyok.
Szükségem van az eskü őrére.
Pill!
Edző, ki kell mennem a mosdóba.
Gyere velem! Az eskükönyv a szekrényem alján van.
Nincs itt. Azt mondtad, itt van.
Egy titkos rekesz. Klassz!
Oké, Sport, ide hallgass!
Ellenesküt tettem, de súlyos hiba volt.
- És most meg kell találnom… - Sport, gyere már!
Mennem kell edzésre.
Találtál valami hasznosat?
Nem.
Az elleneskünél ki volt a tanúd?
Az elleneskühöz nem kell tanú. Vagy mégis?
Dehogynem. Huszonhetedik oldal, negyedik cikkely, B szakasz.
Sport, védekezz!
Janie.
Sport, te meg mit keresel itt?
Beszélnünk kell.
„A többi eskühöz hasonlóan az elleneskühöz is kell tanú.
Anélkül az eskü nem érvényes. Tehát…”
Az elleneskünk érvénytelen.
Aha. Nincs tánciskola. Soha, de soha.
- De már elkezdtük. - Ki kell szállnotok.
Menjünk vissza, és dobjuk le a hajunkat, hogy végleg kirakjanak.
Úgy az eskü soha többé nem lesz veszélyben.
Vagy újra letehetjük az ellenesküt, és Sport lesz a tanúnk.
Nem, mert azzal támogatnánk a szabályt, miszerint a lányok nem vezethetnek.
Tényleg ezt akarod?
Rendben. Az eskü az eskü.
Miss Welsch, örülök, hogy immár máshogy áll hozzá.
Nos, mi a terv?
Szólj Pinkynek, hogy kérjen fel!
Pinky, kérj fel táncolni!
- Oké. Várjunk! Ez csapda? - Pinky!
Szabad egy táncra?
Hát hogyne.
Behódolt a tánc örömeinek. Ahogy mindig mindenki.
Most mi lesz?
Vegyétek vissza!
A bacilusok.
A durva bőr!
Minő borzalom!
Tudtam, hogy csapda.
Ti ketten! Ki innen!
Láttad az arcát?
Nem eszünk egy sodót?
Csak négykor kezdem a kémkedést.
Tényleg olyan szörnyű a tánc?
Vagy csak azért szörnyű, mert nekem megy, neked meg nem?
A tánccal millió gond van,
de főként az, hogy követnünk kell a fiúkat.
Hogy érthetsz vele egyet?
Úgy, hogy megszoktam.
Te vezetsz, én követlek. És elegem van belőle.
Nem vezetek mindig.
De igen.
Mondja az, aki elviharzott, és magára hagyta a legjobb barátját.
Hogy a figyelmemet eltereljem a Janie-ügyről,
kémkedni kezdtem Mr. Withers és a 26 macskája után.
A figyelmem sajnos mást tervezett.
Tudjátok, miért ti vagytok a legjobb barátaim?
Miért?
Mert mindig meghallgattok, mindig hűségesek vagytok,
és soha az életben nem mennétek táncórára.
Nem akarok hűséges lenni. Mindig te vezetsz.
Táncolni akarok.
Miért van mindig az, amit te akarsz?
Tényleg.
Nem vezetek mindig én. Vagy mégis?
Szívesen követném Janie-t. Bárhová követném.
Na jó, kútba nem ugranék.
A tánc olyan, mint a kút, amibe nem ugrom Janie után.
Vagyis a tánc olyan, mint a kút, ahová nem ugrom Janie után.
Ez jobb, de furán hangzik.
Szervusz, Harriet!
Beszélhetnék Janie-vel?
Szerintem nem akar beszélni veled.
Megértem azok után, amit a táncórán műveltél.
Jól van.
Mrs. Gibbs nem szakíthat el minket egymástól.
A barátságunk forgott kockán.
Volt mit megbeszélnünk. Elmondanám neki,
hogy vezetni nehéz, de csinálhatja.
Azta! Nagyon jól csinálja.
És még sose láttam ilyen boldognak.
Tudtam, mit kell tennem, és kicsit se örültem neki.
Egy, két, hár’. Egy, két, hár’. Egy, két…
- Miss Welsch? Mintha azt mondtam volna… - Az egész az én ötletem volt.
Janie nem akarta zavarni az óráját. Én vettem rá.
Mi az ördög van rajtad?
- Vissza kell őt vennie. - Nem.
Kérem! Imád táncolni, és jó benne.
Azt mondtam, nem.
Bármire hajlandó vagyok.
Bármire?
Ha az ember megállapodást köt, a „bármi” ne legyen benne!
Gyűrött. Kezdd elölről!
A jó hír az, hogy Mr. Dubois másnap visszavette Janie-t.
Szia!
Egész jól rábírtam Mr. Dubois-t, hogy vegyen vissza, nem?
Azt akartam mondani, ami a múltkor történt,
azt sajnálom.
Hanyagolnátok a csevegést?
Lassan tiszta bacilus lesz a kezem.
Azt hittem, a bocsánatkérés mindent helyrehoz.
De talán ez nem mindenre igaz.
Amikor végre eljött a táncbemutató,
illedelmesen ültem a közönség soraiban, és Mr. Dubois szavaival élve,
behódoltam annak, hogy láthatom Janie-t táncolni.
Én vasaltam ki a kesztyűket.
Mi a baj?
Örülnék, ha ott lennél.
Tánciskola.
Annyi volt benne a jó, hogy nem Marion volt a legjobb.
Hanem Janie.
Miss Welsch, szabad egy táncra?
Mi?
Janie, mit művelsz?
Felkérem Harrietet egy táncra.
Nem lehet. Szörnyen ügyetlen vagyok.
Most az egyszer kövess!
Szíves-örömest.
Nem! Miss Welsch, Miss Gibbs! Abbahagyni!
Mrs. Welsch! Mrs. Gibbs!
Legalább táncolnak.
Az már igaz.
Harriet, a lábamra léptél!
Mondtam, hogy nem megy.
Arra gondoltam, tehetnénk még egy esküt.
Arról, hogy többé nem esküszünk?
Belelátsz a fejembe.
Miss Hansen! Mit művel?
Mr. Whitehead!
Hagyjuk! Táncoljanak csak! Csak a kesztyű maradjon magukon!
Ole Gollynak igaza volt.
Ha az ember író akar lenni, akkor mindent tudnia kell.
És bár táncolni nem igazán tanultam meg,
tanultam valami jobbat.
Azt, hogy egy jóbarát mindig tudja, mikor kell vezetni és mikor követni.
A feliratot fordította: Basch Erzsébet