Ви що, знущаєтесь?
Гаррієт, поводься пристойно.
Воно таке фіолетове.
Мені краще бур’яну наїстися, ніж купувати пальто,
та мама сказала: або нове пальто, або взагалі ніякого.
І оскільки я не хотіла замерзнути…
Ну, ви зрозуміли.
Я схожа на сливу.
Навряд. Сливи солодкі.
Приміряй інше.
Фу.
Дурна блискавка!
Там усе добре?
Спитайте її.
Відчепися від мене, пальто.
О, щось не хочеться.
Воно хоче мене вбити.
Може, я допоможу.
Моє пальтове майбутнє було невтішне, поки я не побачила його.
Колір: темно-синій. Фасон: бушлат. Розмір: середній.
Воно було ідеальне!
Я й не здогадувалася, що воно приведе мене
до страшенних таємниць, бузувірських бананових сплітів
і гри в «хто моргне перший»:
свобода чи тиранія.
Я хочу Ти хочеш
Ми хочемо
Я стану ким хочу
Моя самостійність
Ні, я не стригтимуся
І носитиму, що хочу
Люблю бути собою
Я не хочу Ти не хочеш
Ми не хочемо, щоб нам казали Що робити
Голосування за пальто
Шпигунка Гаррієт
ЗА КНИГОЮ ЛУЇЗИ ФІЦГ’Ю
Перш ніж я почну носити нове пальто,
давайте покажу вам старе.
Я знайшла цей значок у метро. Ним я прикривала дірку від молі.
Якось я заблукала в Центральному парку.
От звідки тут колючки.
Більшість великих плям – від інциденту з гірчицею,
коли я наїхала на велосипеді на продавця хот-доґів.
Разом ми багато через що пройшли, і я почувалася винною через нове.
Я тебе ніколи не забуду, пальто. А тепер відвернись.
-Ну як тобі? -Досі не впевнена, що це мій стиль.
Дай йому час.
Прощавай, друже.
При швидкому бігу або різких рухах старе пальто
видавало голосні звуки.
А це пальто було тихе, як тінь.
А ще, коли я підіймаю комір, почуваюся Джеком Лондоном,
великим письменником, чиї книжки варто прочитати…
…і який вирушив по пригоди на Велику Білу Північ.
Я сказала собі: якщо капітан буксира посурмить,
то це пальто точно для мене.
По дорозі до школи
я полюбила своє пальто так, наче чудову пісню чи книгу,
чи сандвіч на білому хлібі з помідорами.
А потім, як завжди,
Маріон Готорн усе зіпсувала.
Тільки не кажи, що це пальто від «Smithers of London».
«Smithers of London».
«Smithers of London»
Зніми його. Негайно.
Надінь щось інше. У тебе ж п’ять тисяч пальт.
А в мене це єдине пальто.
Ох, Гаррієт, я роблю тобі послугу.
Якщо носитимеш його, усі подумають, що ти мене наслідуєш.
Як я можу наслідувати, якщо я й не знала, що в тебе таке саме пальто?
Ти знала, що це мій стиль.
Ти поводишся так, ніби я тобі не подобаюся,
але я знаю твій маленький секрет.
Ти хочеш бути мною.
Я купила це пальто, бо воно абсолютно, повністю личить…
Мені.
Мені!
О. Якщо ти така впевнена, то, може, проведемо голосування?
-Голосування? -Пальто більше личить тобі чи мені?
Хай вирішить клас.
Переможець зможе носити пальто.
А от що пропоную я: ми обидві носитимемо пальто.
Щоб ти могла бути мною?
Я не…
А, може, це ти хочеш бути мною?
Закладаюся, що так і є. Кажу вам!
Це ти наслідуєш.
Голосування за пальто? Навіщо ти погодилася?
А що мені було робити?
Маріон повторювала, що я прагну бути нею.
Я могла б перемогти.
Ти ніколи ні в чому не перемагала Маріон.
Сама знаю.
Закінчиться тим, що це буде дурний конкурс на популярність.
Так, для Маріон.
Але я переможу і доведу, що єдина, кого я копіюю, –
це Гаррієт М. Велш.
Геть. Тупі голуби.
Гаррієт, скоро голосування за пальто.
Відповіси щось на заяву Маріон Готорн про те, що ти її копіюєш?
Що?
Кажуть, що наслідування – найщиріша форма лестощів.
Та коли йдеться про Гаррієт,
я була б рада, якби вона перестала прагнути бути мною
і намагалась би бути собою.
Питання є?
Вибач.
Уже лагодимо. Вибач.
Маріон, розкажіть, чому ваше пальто так вам личить?
Ще треба щось казати?
Осмілюся запитати, а чому ваше пальто личить вам?
Тому, що в ньому є секретна кишеня для записника.
А ще в ньому дуже глибокі кишені,
в яких ідеально зберігати дрібнички, які я знаходжу на вулиці.
Це наче кишеньковий музей.
І в мене лише одне пальто, Маріон, бо воно єдине мені личить.
А в тебе скільки пальт?
Одне.
-Одне. -Решту я викинула.
Це пальто від «Smithers of London», Гаррієт.
«Smithers of London»
Я знайшла, що шукала.
-Ого, круто. -Так, знаю.
«Я знайшла, що шукала».
Та в неї, мабуть, сто пальт.
Так і є. Просто треба це довести.
Гей, Гаррієт. Ми з Пінкі хотіли сказати, що віддамо свій голос за тебе.
Нам набридло, що Маріон завжди виставляє нас селюками.
Це не наша вина.
Це абсолютно не в наших силах.
Дякую за ваші голоси.
-Гаррієт! -Розкажіть усім.
Агов, дівчата.
Я поділив шостий клас на групи,
щоб знати, хто за кого голосуватиме.
Спорт пояснив, що за Маріон голосуватимуть дві групи.
Це ті, хто хочуть бути Маріон Готорн.
Ну, взагалі-то я не хочу бути Маріон.
Вона – це вона, а я – це я, і…
Ну добре, я хочу бути Маріон.
Я б теж хотів бути Маріон.
Друга група – це ті, хто бояться Маріон Готорн.
Звісно, я її боюся, але не так сильно, як вони.
А тут ті, хто може проголосувати за тебе.
Серед них – новенька, яка не в курсі справ.
Вибачте, а що тут таке?
А ще ті, кому все одно,
бо голосування за пальто здається їм дурним.
Пальто – це пальто. Змерз – надягаєш його і зігріваєшся. Крапка.
І були ще ті, кому нема чого втрачати.
Змиріться з цим.
А Бет Елен?
Вона завжди така сумна.
-Думаю, її можна переманити до нас. -Було б непогано.
Вона вже точно знає, скільки в Маріон пальт.
Але вона завжди ходить з Маріон та Рейчел.
Не на фізкультурі.
Не люблю лазити по канатах, але люблю дзвонити в дзвіночок.
Це трохи по-дурному, але я теж це люблю.
Не так по-дурному, як голосувати за пальто, еге ж?
Бет Елен, допоможи.
Я не можу.
Що ти робиш?
Скільки у Маріон пальт?
Велш! На канат по черзі!
Уже спускаюся!
Вона каже, що лише одне, але я знаю, що це брехня!
Я не можу. Вона дізнається, що це я розказала.
Тобі не треба нічого казати. Я просто назву цифру.
Якщо пальт більше, подзвони у дзвінок.
Пальт більше десяти?
Більше двадцяти?
Велш!
Та спускаюся!
Дякую, Бет Елен. Серйозно.
Руки пече.
Це така новина, Білле. Маріон бреше.
Моє джерело каже, що в неї щонайменше 20 пальт.
Вибач, Гаррієт. Я журналіст.
Мені потрібно більше доказів, ніж два дзвінки на канаті.
Якщо Біллу Кілрою потрібні докази, був єдиний спосіб їх отримати.
Чи варто так ризикувати?
Якби Маріон мене спіймала, вона виказала б мене батькам.
Вони б зачинили мене на все життя або замкнули б у вежі, як Рапунцель.
Та, може, це було неважливо.
Коли пощастило знайти пальто, яке тобі справді личить і подобається,
може, просто треба зазирнути глибше й спитати себе:
«А що б зробив Джек Лондон?»
Мовчить, як тінь.
Он вони.
Потрібен кращий кут.
Майже сфотографувала.
Ще трошки.
Я повністю провалила місію.
Але вбивчий погляд Маріон
змусив мене замислитись про її ставлення до Пінкі Вайтгеда
і хлопчика у фіолетових шкарпетках.
І я подумала: а що як це голосування стосується не тільки мене?
Уже пізно, Гаррієт.
Я про дещо думаю.
Можна думати, не сидячи в ліжку в новому дорогому…
рваному пальті.
Гаррієт, я обіцяла твоїм батькам, що ти носитимеш його акуратно.
Це не дірка, а ціла історія.
Історія?
Про те, як я убезпечую світ для Пінкі і хлопчика у фіолетових шкарпетках
і кожного, кому набридли знущання Маріон Готорн.
Я мушу це зробити.
Розкажеш, чим вона скінчиться.
Обов’язково. Правда ж, пальто?
Веселого всім вівторка.
Час ранкових оголошень. Сьогодні буде холодно,
по обіді можливий сніг.
На обід сьогодні…
Стоп, де ж меню?
А, так. Сандвіч з яловичиною.
Сьогоднішня цитата дня – від Крістофера Робіна…
який сказав: «Ти хоробріший, ніж віриш…
ЛАСКАВО ПРОСИМО
…сильніший, ніж здаєшся,
і розумніший, ніж думаєш».
Тобі сюди не можна.
Це терміново.
Привіт, школо. Це Гаррієт М. Велш
з особливим повідомленням для шостого класу.
Завтрашнє голосування не про те, хто носитиме пальто – я чи Маріон.
Воно також про свободу.
Свободу від Маріон, яка ставиться до нас, як до придурків.
Але разом ми можемо показати їй, що заслуговуємо на повагу.
Свобода!
Це пальто – це я. Але й ви всі теж.
Це про всіх нас, і ми робимо це заради одного:
свободи.
Гаррієт, ти так класно сказала…
Я не мовчатиму!
Гаразд, мовчатиму. Вибачте.
-Ти зробила мене вільною. -Що?
Я більше не боюся. Я скажу це вголос.
Маріон така болячка!
Бо їй подобається мій брат Філіп.
Він семикласник у Сент-Альбансі. Вона завжди мені через нього набридає.
«А в нього є дівчина? А коли в нього день народження? Можна я прийду?»
Вона мене використовує.
Свободу!
Ну ось. Це сталося.
Гей, Гаррієт. Гей, Керрі.
Я підраховував голоси. Думаю, у нас завтра непогані шанси.
Подивись.
Неймовірно.
Джені, дивись.
Навіщо? Усе ж скінчилося.
Ні, ми зрівнялись. Подивись.
Я щойно отримала це.
СВЯТО У МАРІОН
Угадайте, хто влаштовує свято перед голосуванням
для всього шостого класу?
Вона хоче всіх підкупити. Не вдасться.
Це свято, де можна буде самому зробити банановий спліт.
Мої виборці зрозуміють, що це хабар.
І десертний бар буде.
Маріон попросить мене запросити брата. Я це знаю.
А я скажу: «Ні. Гаррієт зробила мене вільною».
Ні. Керрі, ти повинна туди піти.
І запросити Філіпа.
Він буде моєю секретною зброєю.
Він прийде.
Вітаю, дітки.
Вітаємо, місіс Готорн.
Проходьте. Давайте заберу ваші пальта.
Куди заберете?
Гаррієт М. Велш. Не очікувала тебе побачити.
Я не могла встояти перед десертним баром.
Авжеж не могла.
Привіт, Гаррієт.
О боже. Він прийшов.
Привіт, Філіп.
Молодець, що привела його.
Сказала, що віддам йому свій десерт.
Я пішла.
Давай покажу тобі вибір морозива.
Джекпот.
Хочеш доказів, Білл Кілрой? Ти їх отримаєш.
Керрі сказала, що ти любиш музику.
Дивись, який у мене музичний автомат.
Я виграла його в міському шоу талантів.
Ти багато чого виграєш.
Плавання, стрільба з лука, гімнастика.
Вимова слів?
Я перемогла зі словом «ономатопея».
Я можу його вимовити. О-Н-О-М-А-Т-П…
Ні, І… Стоп, Е-І…
І тут до мене дійшло:
я ніколи ні в чому не переможу Маріон,
до скону віків.
Хтось народжений бути досконалим.
А хтось – бути боягузом, який ховається в шафі,
щоб сфотографувати купу дурних пальт.
Га?
ФІЛІПУ, ВІД М.
Це був любовний лист Маріон Філіпу.
Я збагнула, що пішла зі свята в пальті Маріон.
Це була ненавмисна помилка,
але вона могла змінити хід історії.
Треба було влаштувати таємне побачення.
Гей.
Вибач. Вони обидва були у великій купі. Я помилково взяла твоє.
Оце шукаєш?
Віддай.
Можу й віддати.
Або показати Філіпу.
Прошу, не треба. Я зроблю все, що хочеш.
Я відмовлюся від участі в голосуванні. Ти перемогла.
Після твого брудного трюку зі святом з десертами
треба б це надрукувати в шкільній газеті.
Але я не ти.
Удачі в сьогоднішньому голосуванні.
Серйозно? А я думала…
Я хочу перемогти по-справжньому.
Врешті я програла з великим відривом.
Свобода завжди програє десертному бару.
Але були й маленькі перемоги.
ГАРРІЄТ
Свободу!
Свободу.
МАГАЗИН ВІДЧИНЕНО
Гей, стривай.
Що таке?
Я хотіла перепросити за те, що казала, що ти копіюєш мене.
Таких, як ти, більше немає, Гаррієт М. Велш,
і, напевно, ніколи не буде.
Дякую.
А я скажу, що хтось колись тебе переможе,
і надіюся, що це буду я.
Надійся далі.
Знаєш, я тут подумала,
що немає причин нам обом не носити пальта.
Думаю, «Smithers of London» не заперечуватимуть.
«Smithers of London»
Справді?
На секунду я подумала, що може початися нова епоха.
Епоха «Гаррієт і Маріон не стали подругами,
але дивним чином ладнають».
Однак на другий день у школі
я відчула полегшення, побачивши, що Маріон усе така ж.
А де твій бушлат?
У ньому я не почувалася собою. Не те що в цьому.
Воно з Парижа. Дуже вишукане.
А твоє пальто саме для тебе. Тепер я це бачу.
Рване, брудне, ґудзика немає.
Суцільний жах.
Моє пальто не було суцільним жахом. Воно було історією.
І мені кортіло побачити, куди ще воно мене приведе
і про що ще я напишу.
Я хочу Ти хочеш
Ми хочемо
Я не хочу Ти не хочеш
Ми не хочемо, щоб нам казали Що робити
І я намагаюсь робити добро Там, де живу
Я гарно усміхаюся
І прагну казати правду
Я хочу Ти хочеш
Ми хочемо
Я не хочу Ти не хочеш
Ми не хочемо, щоб нам казали Що робити
Я стану ким хочу
Моя самостійність
Я хочу Ти хочеш
Ми хочемо
Ні, я не стригтимуся
І носитиму, що хочу
Люблю бути собою
Я не хочу Ти не хочеш
Ми не хочемо, щоб нам казали Що робити
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова