Skojar du?
Harriet, bete dig som folk.
Den är så lila.
Vanligtvis äter jag hellre ogräs än handlar kappa,
men mamma sa att det blir en ny kappa eller ingen alls.
Och då jag är allergisk mot att frysa ihjäl…
Du fattar.
Jag ser ut som ett plommon.
Knappast. Plommon är söta.
Pröva nästa.
Jösses.
Dumma blixtlås!
Är allt okej därinne?
Fråga henne.
Stick, din kappa.
Åh… Helst inte.
Den försöker döda mig.
Jag kanske hjälper den.
Min kappframtid såg dyster ut tills jag såg den.
Färg: marinblå. Stil: skepparkavaj. Storlek: medium för barn.
Den var perfekt!
Föga anade jag att den skulle leda till mörka hemligheter, djävulska banana split
och en arg lek för att se vem som blinkar först:
frihet eller tyranni.
Jag vill bara va' Du vill bara va'
Vi vill bara va'
Jag tänker va' Den jag vill va'
Min självständighet
Nej, jag tänker inte klippa mig
Och jag klär mig som jag vill
Jag gillar när jag får vara mig själv
Jag vill inte va' Du vill inte va'
Vi vill inte att nån Bestämmer över oss
"Kappomröstning"
Harriet, spion
BASERAD PÅ BOKEN AV LOUISE FITZHUGH
Innan vi pratar om min nya kappa så borde du se min gamla.
Jag hittade fredsknappen på T-banan. Den täckte ett malhål.
Jag var vilse i Central Park.
Det var där taggarna kom ifrån.
De större fläckarna kommer från en senapsrelaterad olycka
då jag kraschade cykeln i en korvgubbe.
Vi har varit med om mycket, och det känns fel att gå vidare.
Jag glömmer dig aldrig. Titta bort nu.
-Vad tycks? -Jag vet inte om den är rätt för mig.
Ge den lite tid.
Hej då, kompis.
När jag rörde mig hastigt med min gamla kappa
gjorde den en massa svischande läten.
Den här kappan var knäpptyst.
När jag vek upp kragen kände jag mig som Jack London,
en stor författare du borde kolla in,
som åkte på äventyr i Kanada.
Jag tänkte att om jag får bogserbåtens kapten att blåsa signalhornet
så är kappan den rätta för mig.
Väl framme vid skolan älskade jag min nya kappa
på samma sätt som man älskar en bra låt eller bok
eller en tomatmacka med vitt bröd som skurits diagonalt.
Men som vanligt
förstör Marion Hawthorne allt.
Säg inte att kappan är från Smithers of London.
"Smithers of London."
Smithers of London
Du måste ta av den. Genast.
Kan du inte bära nåt annat? Har inte du 5 000 kappor?
Det här är min enda.
Åh, Harriet, jag gör dig en tjänst.
Bär du den där, tror folk att du härmar mig.
Hur kan jag härma dig om jag inte visste att du hade samma?
Du visste att den var nåt jag skulle kunna bära.
Du beter dig som om du inte gillar mig,
men jag vet din hemlighet.
Du vill vara som jag.
Jag köpte kappan för att den är totalt, absolut, otroligt gjord för…
Mig.
Mig!
Om du är så säker, kan vi väl rösta?
-Rösta? -Passar kappan dig eller mig?
Vi kan låta klassen avgöra.
Vinnaren får bära kappan.
Här är en knasig tanke: båda kan ha kappan.
Så att du blir som jag?
Jag är inte…
Har du tänkt att du kanske vill vara som jag?
Det tror jag att du gör. Definitivt!
Det är du som härmar.
En kappomröstning? Varför gick du med på det?
Vad skulle jag göra?
Marion sa att jag försökte vara som henne.
Jag kan vinna.
Men du har aldrig slagit Marion i nåt.
Jag vet.
Det kommer bara att bli nån dum popularitetstävling.
Ja, för Marion.
Men jag tänker vinna genom att bevisa att den enda jag härmar är
Harriet M. Welsch.
Bort! Dumma duvor.
Med omröstningens annalkande,
vill du kommentera att Marion kallade dig härmapa?
Va?
Folk säger att imitation är det bästa smickret.
Men när det gäller Harriet vore jag glad om hon slutar härma mig
och försöker vara sig själv.
Några frågor?
Förlåt.
Vi fixar det. Jätteledsen.
Marion, kan du berätta varför kappan passar dig bäst?
Behöver jag säga nåt mer?
Så varför passar kappan dig?
För att den har en hemlig ficka för min anteckningsbok.
Den har också djupa fickor,
perfekt för att förvara diverse skräp från gatan.
Det är som ett fickmuseum.
Jag har bara en kappa för att det bara finns en som passar mig.
Hur många kappor har du?
En.
-En? -Jag slängde resten.
Kappan är från Smithers of London.
Smithers of London
Mitt sökande är förbi.
-Wow, vad coolt. -Eller hur?
"Mitt sökande är förbi."
Hon har säkert hundra kappor.
Du har rätt. Vi behöver bara bevis.
Hej, Harriet. Pinky och jag ville bara säga att du har våra röster.
Vi är trötta på att Marion får oss att må dåligt.
-Det var inte vårt fel. -Helt utom vår kontroll.
Tack, killar.
-Harriet! -Sprid det.
Hörni.
Jag har delat sexan i grupper för att se hur folk röstar.
Sport förklarade att Marions röstare är två grupper.
De som vill vara som henne.
Tja, jag vill inte vara som Marion.
Hon är hon, och jag är jag och…
Okej, jag vill vara som Marion.
Jag vill också vara som henne.
Den andra gruppen är de som är rädda för henne.
Visst, jag är rädd för henne. Men inte lika mycket som de är.
Här nere finns de som kanske röstar på dig.
Den nya eleven som inte vet nåt.
Förlåt, men vad pågår?
Sen de som inte bryr sig för att en kappomröstning låter dumt.
En kappa är en kappa. Det är kallt, du tar på dig den. Punkt.
Sist kommer de som inte har nåt att förlora.
Synd för dig!
Beth Ellen, då?
Hon ser alltid ledsen ut.
-Vi kan säkert vinna över henne. -Det vore bra.
-Hon vet nog hur många kappor Marion har. -Men hon är alltid med Marion och Rachel.
Inte under gympan.
Jag gillar inte att klättra uppför rep, men jag gillar att ringa i klockan.
Det är fånigt, men jag gillar det också.
Inte lika fånigt som kappomröstningen, va?
Beth Ellen, jag behöver din hjälp.
Jag kan inte.
Vad gör du?
Hur många kappor har Marion?
Welsch! En i taget på repen!
Kommer snart!
Hon säger att hon bara har en, men det är inte sant!
Jag kan inte. Hon vet att det är jag.
Du måste inte säga nåt. Jag säger en siffra.
Är det mer än det, ringer du i klockan.
Är det fler än tio?
Fler än 20?
Welsch!
Okej!
Tack, Beth Ellen. Seriöst.
Repbränna.
Det är en stor story, Bill. Marion ljuger.
Min källa säger att hon har minst 20 kappor.
Jag beklagar. Jag är journalist.
Jag behöver mer bevis än två slag i en repklocka.
Om Bill Kilroy behöver bevis, finns det bara en plats att hitta dem.
Men är det värt risken?
Om Marion kommer på mig tjallar hon till mina föräldrar.
Jag får utegångsförbud eller hamnar i ett torn som Rapunzel.
Men kanske det kvittar.
När du har tur nog att hitta en kappa som passar dig
kanske du måste se på dig själv och fråga:
"Vad hade Jack London gjort?"
Tyst som en skugga.
Där är det. Behöver bara en bättre vinkel.
Nästan.
Bara lite till.
Jag klantade till mig helt.
Men att se Marions dödsblick
får mig att tänka på hur hon behandlade Pinky Whitehead
och Pojken med lila sockor.
Det får mig att fundera. Tänk om omröstningen inte bara handlar om mig?
Det är sent.
Jag funderar bara.
Du kan fundera utan att ha din splitternya, dyra…
…trasiga kappa.
Jag lovade dina föräldrar att du skulle vara försiktig med den.
-Det är inte en reva. Det är en historia. -En historia?
En historia där jag gör världen trygg för Pinky och Pojken med lila strumpor
och alla som är trötta på att bli retade av Marion Hawthorne.
Jag måste bara göra det.
Berätta bara hur det slutar.
Det ska vi. Eller hur, kappan?
Glad tisdag, skolan.
Dags för morgonens meddelanden. Vädret förblir kallt idag,
med risk för mer snö i eftermiddag.
Dagens varma lunch är…
Vänta, vart tog den vägen?
Just det. Sloppy joes.
Dagens citat kommer från A. A. Milnes Christoffer Robin…
…som sa: "Du är modigare än du tror…
VÄLKOMMEN
…starkare än du tror
och smartare än du… du tror."
Du får inte vara här.
Det är en nödsituation.
Hej, skolan. Detta är Harriet M. Welsch
med ett särskilt meddelande åt sexorna.
Omröstningen imorgon handlar inte bara om vem som får bära kappan.
Den handlar också om frihet.
Frihet från att Marion behandlar oss som tölpar.
Men tillsammans kan vi visa henne att vi förtjänar respekt.
Frihet!
Skepparkavajen är jag. Men den är också du.
Vi sitter i samma båt, och vi gör det för en och samma sak:
frihet!
Harriet, det var så bra när du sa…
Jag tänker inte vara tyst!
Okej, jag är tyst. Förlåt.
-Du har frigjort mig. -Va?
Jag är inte rädd längre. Jag ska säga det högt.
Marion är så jobbig!
För hon gillar min bror Phillip.
Han går i sjuan i St. Albans. Hon tjafsar alltid om honom.
"Har han flickvän? När fyller han år? Får jag hälsa på?"
Hon utnyttjar mig bara.
Frihet!
Det var nu det hände.
Hej, Harriet. Hej, Carrie.
Jag räknade just rösterna. Jag tror vi har en bra chans.
Kolla.
Otroligt.
Janie, kolla här.
Varför? Det är över.
Nej, vi ligger lika. Titta.
Jag fick precis det här.
Gissa vem som har en stor fest efter skolan för hela sexan?
Hon försöker muta dem. Det går inte.
Det är en "gör din egen banana split"-fest.
Mina väljare vet att det är en muta.
Med oändliga toppings.
Marion tänker be mig bjuda in min bror. Jag bara vet det.
Men jag ska säga: "Nej. Harriet har frigjort mig."
Nej. Carrie, du måste gå. Och du måste bjuda in Phillip.
Han ska bli mitt hemliga vapen.
Han kommer.
Hej, små barn.
Hej, mrs Hawthorne.
Kom in. Jag kan ta era kappor.
Vart då?
Harriet M. Welsch. Hade inte väntat att se dig här.
Jag kan ju inte säga nej till oändligt med toppings.
Nej, verkligen inte.
Hej, Harriet.
Herregud. Han är här.
Hej, Phillip.
-Bra jobbat. -Jag mutade honom med min banana split.
Jag går in.
Jag ska visa dig till glassbaren.
Bingo.
Vill du ha bevis, Bill Kilroy? Jag ska ge dig bevis.
Carrie sa att du gillar musik,
så jag ville visa dig min jukebox.
Jag vann den i stadens talangjakt.
Du vinner mycket.
Simning, pilbågsskytte, gymnastik.
Rättstavning?
Jag vann med ordet "onomatopoesi".
Jag kan stava det. O-N-O-M-A-T-P…
Nej, I… Vänta. E-I…
I det ögonblicket insåg jag sanningen.
Jag skulle aldrig slå Marion i nåt.
Aldrig nånsin.
Vissa föds perfekta.
Andra föds som fegisar som gömmer sig i en garderob
och försöker ta en bild på en massa dumma kappor.
Va?
Det var ett kärleksbrev från Marion till Phillip.
Jag måste ha tagit Marions kappa när jag gick.
Det var ett misstag, men ett som kunde ändra historien.
Jag måste bara ordna ett hemligt möte.
Hej.
Förlåt. Båda var i en stor hög. Jag tog din av misstag.
Letar du efter den här?
Ge tillbaka den.
Kanske det.
Eller kanske jag ska visa den för Phillip?
Nej, snälla. Jag gör vad som helst.
Jag backar ur omröstningen. Du vinner.
Efter ditt fula knep med festen borde jag trycka den i skoltidningen.
Men jag är inte du.
Lycka till med omröstningen.
-Verkligen? Men jag trodde… -Jag vill vinna på riktigt.
Omröstningen var inte det minsta jämn.
Oändliga toppings slår frihet varje gång.
Men det fanns några små segrar.
Frihet!
Frihet.
Hallå, vänta.
Vad?
Jag ville bara säga förlåt för att jag sa att du var en härmapa.
Det finns inte nån som du, och det lär det heller aldrig finnas.
Tack. Och jag vill bara säga att nån måste slå dig nån dag.
Förhoppningsvis jag.
Fortsätt hoppas.
Du vet, det finns ingen anledning till att vi båda inte kan ha kappan.
Jag tror inte Smithers of London bryr sig.
Smithers of London
Verkligen?
Ett ögonblick tänkte jag att en ny era kanske börjar.
"Harriet och Marion är inte vänner men kommer på nåt sätt överens"-eran.
Men följande dag i skolan
var det nästan skönt att se att Marion fortfarande var Marion.
Var är skepparkavajen?
Den passade inte mig. Inte som den här kappan.
Den är från Paris. Trés chic, non?
Och din kappa är så du. Jag ser det nu.
Den är trasig, smutsig, den saknar en knapp.
En enda röra.
Min kappa var inte en röra. Den var en historia.
Jag längtade efter att se vilka nya ställen den tar mig
och vilka nya saker jag får skriva om.
Jag vill bara va' Du vill bara va'
Vi vill bara va'
Jag vill inte va' Du vill inte va'
Vi vill inte att nån Bestämmer över oss
Jag försöker så gott jag kan Att göra gott
Jag ler så snällt
Och försöker säga sanningen
Jag vill bara va' Du vill bara va'
Vi vill bara va'
Jag vill inte va' Du vill inte va'
Vi vill inte att nån Bestämmer över oss
Jag tänker va' Den jag vill va'
Min självständighet
Jag vill bara va' Du vill bara va'
Vi vill bara va'
Nej, jag tänker inte klippa mig
Och jag klär mig som jag vill
Jag gillar när jag får vara mig själv
Jag vill inte va' Du vill inte va'
Vi vill inte att nån Bestämmer över oss
Undertexter: Borgir Ahlström