Ne me hecat!
Harriet, kaj pa manire?
Tako vijoličast je.
Sicer bi raje pulila plevel kot kupovala plašč,
pa je mama rekla: Ali nov plašč ali brez plašča.
In ker sem alergična na zmrzal… Saj ste dojeli.
-Taka sem kot sliva. -Pa nisi. Slive so sladke.
Naslednjega pomeri.
Bljak.
Butasta zadrga!
Je vse v redu?
-Njo vprašajte. -Spravi se z mene, smotani plašč!
Rajši ne bi.
-Ubiti me hoče. -Mogoče mu bom pomagala.
Slabo je kazalo, dokler ga nisem zagledala.
Barva: temno modra. Slog: mornariški. Velikost: otroška M.
Bil je popoln. Še sanjalo se mi ni, da me bo zapeljal
v mračne skrivnosti, podlo igro banana splita
in tekmovanje vzdržljivosti, kdo bo prej popustil.
Svoboda ali tiranija.
Hočem biti, hočeš biti,
hočemo biti…
Bom, kar bom hotela biti, samostojna bom.
Ne, ne bom se ostrigla.
Oblekla bom,
kar bom hotela, komaj čakam, da bom taka, kot sem.
Jaz nočem, ti nočeš,
nihče noče, da mu ukazujejo.
"Glasuj za plašč"
PO DELU LOUISE FITZHUGH
Preden oblečem novi plašč, vam bom predstavila starega.
To sem našla na podzemni. Za njo skrivam luknjo od molja.
Nekoč sem se izgubila v Centralnem parku. Takrat sem dobila bodice.
Večina pack je od gorčice,
ko sem se s kolesom zaletela v prodajalca hrenovk.
Veliko sva preživela skupaj. Vest me peče, da ga bom zavrgla.
Ne bom te pozabila, plašček. Stran glej.
-Kaj praviš? -Še vedno ne vem, ali je stoodstotno zame.
Čas mu daj.
Zbogom, kolega.
Ko sem tekla ali se nenadoma obrnila,
je stari plašč glasno šuštel.
Ta je bil tih kot senca.
Ko sem privzdignila ovratnik, sem se počutila kot Jack London,
odličen pisatelj, ki ga morate prebrati.
V zasneženo Kanado je šel na pustolovščino.
Rekla sem si: Če bo kapitan potrobil,
bo mornariški plašč res zame.
Do šole sem že vzljubila novi plašč.
Tako kot vzljubiš dobro pesem ali knjigo.
Ali bel diagonalno prerezan sendvič s paradižnikom.
Kot po navadi je Marion Hawthorne vse uničila.
Menda ni to plašč znamke Smithers of London.
"Smithers of London."
Smithers of London!
Sleci ga. Zdaj.
Pa ti obleci drugega. A nimaš 5000 plaščev?
Jaz imam samo tega.
Harriet, uslugo ti delam.
Če ga boš nosila, te bodo vsi imeli za oponašalko.
Kako, če nisem vedela, da imaš enak plašč?
Vedela si, da je moj stil plašča.
Vedeš se, kot da me ne maraš.
Ampak poznam tvojo mračno skrivnost. Rada bi bila kot jaz.
Ta plašč sem kupila, ker je popolnoma, absolutno, neverjetno…
-Moj stil. -Moj!
Pa glasujmo, če si tako prepričana.
-Glasujmo? -Je plašč tvoj ali moj stil?
Naj odločijo sošolci. Zmagovalka bo lahko nosila plašč.
Veš, kaj? Zakaj ga ne bi nosili obe?
-Da boš taka kot jaz? -Nisem…
Si pomislila, da ti hočeš biti taka kot jaz?
Stavim, da hočeš. Prav gotovo hočeš.
Ti si oponašalka.
Glasovanje za plašč? Zakaj si sprejela?
Kaj pa naj bi? Marion je težila, da hočem biti taka kot ona.
-Lahko zmagam. -Marion nisi premagala še v ničemer.
Saj vem.
To bo navadno trapasto tekmovanje v priljubljenosti.
Ja, za Marion.
Zmagala bom in dokazala, da posnemam samo
Harriet M. Welsch.
Poberite se, butasti golobi.
Glasovanje se bliža. Bi komentirala trditev Marion Hawthorne, da jo posnemaš?
Kaj?
Pravijo, da je posnemanje iskrena oblika laskanja.
Toda bolj bi bila vesela, če bi me Harriet nehala posnemati
in bi raje negovala to, kar je.
Kakšno vprašanje?
-Oprosti. -Takoj bova. Ful oprosti.
Marion, nam lahko poveš, zakaj plašč uteleša tebe?
Moram kaj dodati?
Zakaj pa tvoj plašč uteleša tebe?
Ker ima skrivni žep za mojo beležnico.
Pa globoke žepe za shranjevanje ropotije, ki jo najdem na ulici.
Kot žepni muzej je.
Samo en plašč imam, Marion, ker je samo en kot nalašč zame.
-Koliko plaščev imaš ti? -Enega.
-Enega? -Drugih sem se znebila.
Ta plašč je Smithers of London.
-Smithers of London! -Ni mi treba več iskati.
-Frajersko. -Res je.
-"Ni mi treba več iskati." -Gotovo ima sto plaščev.
Prav imaš. Potrebujemo dokaz.
Živjo, Harriet. Z Ogrcem bova glasovala zate.
Sita sva tega, da naju ima Marion za bebca.
-Nisva bila midva kriva. -Ni bilo v najini moči.
Hvala za glas.
-Harriet! -Vsem povejta.
Pridita.
Šesti razred sem razdelil v skupine, da bi ugotovili, kako bodo glasovali.
Sport je povedal, da ima Marion dve skupini volivcev.
Tiste, ki bi bili radi kot Marion.
Pravzaprav nočem biti Marion.
Ona je ona, jaz pa jaz. Prav, no, rada bi bila taka kot Marion.
Tudi jaz bi bil rad tak kot Marion.
V drugi skupini so taki, ki se bojijo Marion.
Seveda se je bojim, ampak ne tako kot oni.
Ti bodo mogoče glasovali zate.
Bila je tudi novinka, ki ni nič vedela.
-Oprostite, kaj? -Nekaterim pa ni bilo mar.
Ker se jim je glasovanje za plašč zdelo butasto.
Plašč je plašč. Ko te zebe, ga oblečeš, da ti je toplo.
Nekateri pa niso imeli kaj izgubiti.
Sprejmi to!
-Kaj pa Beth Ellen? -Vedno je žalostna.
-Gotovo jo lahko pridobimo. -To bi bilo super.
Gotovo ve, koliko plaščev ima Marion.
-Škoda, da je povsod z Marion in Rachel. -Ne pri telovadbi.
Nerada plezam po vrvi, rada pa pozvonim.
Trapasto, ampak jaz tudi.
Ne tako trapasto kot glasovanje za plašč.
Beth Ellen, pomagaj mi.
Ne morem.
-Kaj delaš? -Koliko plaščev ima Marion?
Welsch! Samo ena na vrvi!
Takoj pridem dol!
Pravi, da ima samo enega. Pa vem, da ni res.
Ne morem. Vedela bo, da sem bila jaz.
Ni ti treba nič reči. Ugibala bom.
Če je več, pozvoni. Ima več kot deset plaščev?
Več kot 20?
Welsch!
Prav! Hvala, Beth Ellen. Res.
Dlani sem si požgala.
To je pomemben članek, Bill. Marion laže.
Moj vir pravi, da ima najmanj 20 plaščev.
Žal mi je, Harriet. Novinar sem.
Potrebujem trdnejši dokaz kot zvonec na vrhu vrvi.
Bill Kilroy lahko dobi dokaz samo na en način.
Bo vredno tvegati?
Če bi me Marion zasačila, bi me zašpecala mojim staršem.
Do smrti bi me zaprli v hišo. Ali v stolp kot Motovilko.
Mogoče pa je vseeno.
Ko imaš srečo in najdeš plašč, ki ti je pisan na kožo,
bi se mogoče moral vprašati: "Kaj bi naredil Jack London?"
Tiho kot senca.
Tu je. Boljši kot potrebujem.
Še malo.
Še malo naprej.
Moj načrt je klavrno propadel.
Ko sem videla Marionin morilski pogled,
sem se spomnila, kaj je naredila Ogrcu in Vijoličnemu štumfu.
Kaj, če pri glasovanju za plašč ne gre samo zame?
Pozno je, Harriet.
Samo premišljujem.
To lahko počneš zunaj postelje in brez dragega, novega…
Raztrganega plašča.
Harriet, tvojim staršem sem obljubila, da boš pazila nanj.
-Ni raztrganina, zgodba je. -Zgodba?
V zgodbi poskrbim za varnost Ogrca in Vijoličnega štumfa.
In vseh, ki so siti Marioninega zafrkavanja.
To moram narediti.
Sporoči, kako se konča.
Bova. Ni tako, plašček?
Vesel torek, šolarji. Jutranje obvestilo. Danes bo hladno.
Popoldne bo morda spet snežilo.
Vroče kosilo danes…
Čakajte. Kje je? Aha. Sendvič z mletim mesom.
Citat za navdih je danes prispeval Christopher Robin A. A. Milna.
Ki pravi: "Pogumnejši si, kot misliš.
Močnejši, kot misliš.
In pametnejši… Kot misliš."
-Ne smeš sem. -Nujen primer.
Pozdravljeni. Tu Harriet M. Welsch.
Posebno obvestilo za šesti razred.
Jutri ne boste glasovali le za to, kdo bo nosil plašč, jaz ali Marion,
temveč tudi za svobodo.
Svobodo pred Marion, ki z nami dela kot s tepci.
Skupaj ji lahko pokažemo, da si zaslužimo spoštovanje.
-Svoboda! -Ta plašč je moj stil. A tudi vaš.
V tem smo skupaj. To počnemo z enim namenom.
Za svobodo.
Harriet, super si povedala.
Ne bom tiho!
Prav, tiho bom. Oprostite.
-Osvobodila si me. -Kaj?
Ne bojim se več. Naglas bom povedala.
Marion je taka težakinja!
Moj brat Phillip ji je všeč.
V sedmi razred hodi. Vedno me mori zaradi njega.
"Ima punco? Kdaj ima rojstni dan? Lahko pridem k tebi?"
Izkorišča me.
Svoboda!
To je bilo to. Začelo se je.
Živjo, Harriet. Živjo, Carrie.
Glasove sem štel. Mislim, da imamo jutri možnost za zmago. Poglej.
Noro!
-Janie, to moraš videti. -Zakaj? Konec je.
-Ne, izenačeno je. Glej. -Tole sem dobila.
Ugani, kdo ima predplaščevsko zabavo po šoli za ves šesti razred.
Vse poskuša podkupiti. Ne bo ji uspelo.
Vsak si bo lahko sam naredil banana split.
Moji volivci bodo vedeli, da je podkupnina.
Z ogromnimi količinami prelivov!
Marion mi bo rekla, naj povabim brata. Vem.
Odgovorila ji bom: "Ne. Harriet me je osvobodila."
Ne. Carrie, iti moraš.
In moraš povabiti Phillipa. Postal bo moje skrivno orožje.
Prišel bo.
-Živjo, otroci. -Dober dan, gospa Hawthorne.
Kar naprej. Smem vzeti plašče?
Kaj boste z njimi?
Harriet M. Welsch. Nisem te pričakovala.
Ogromnim količinam prelivov se ne morem upreti.
Ne, ne moreš.
Živjo, Harriet.
Ojej, tu je.
Živjo, Phillip.
-Odlično. -Obljubila sem mu svoj banana split.
V njeno sobo grem.
Pokazala ti bom, kje je sladoled.
Terna.
Bi rad dokaz, Bill Kilroy? Dobil ga boš.
Carrie pravi, da imaš rad glasbo.
Novi džuboks ti bom pokazala.
Nagrada za zmago na talentih New Yorka.
Veliko zmag imaš. Plavanje, lokostrelstvo, gimnastika.
Črkovanje?
Zmagala sem z besedo "onomatopeja".
To znam črkovati. O-N-O-M-A-T-P…
Ne, J… Čakaj E-J.
V tistem trenutku me je neprijetno preblisnilo.
Marion ne bom nikoli v ničemer premagala.
Do konca časa.
Nekateri so pač popolni.
Drugi pa so boječke, ki se skrivajo v omari
in poskušajo fotografirati trapaste plašče.
Marionino ljubezensko pismo Phillipu.
Pomotoma sem vzela Marionin plašč.
Ni bilo nalašč. Toda to lahko spremeni tok zgodovine.
Samo skrivni zmenek moram urediti.
Živjo.
Oprosti, oba sta bila na kupu. Pomotoma sem ga vzela.
Iščeš tole?
Vrni mi ga.
Lahko bi ga. Lahko pa bi ga pokazala…
Phillipu?
Ne, prosim. Naredila bom, kar hočeš.
Izstopila bom iz volilne tekme. Zmagala si.
Po umazani zvijači z zabavo z banana splitom
bi ga morala objaviti v šolskem časopisu.
Ampak nisem taka kot ti.
Srečno pri glasovanju za plašč.
-Res? Ampak mislila sem… -Rada bi zmagala pravično.
Še zdaleč nisem zmagala.
Prelivi in posipi so močnejši od svobode.
Vseeno sem dosegla nekaj majhnih zmag.
Svoboda!
Svoboda.
Počakaj.
Kaj je?
Hotela sem se opravičiti, ker sem rekla, da me oponašaš.
Nihče ni tak kot ti, Harriet M. Welsch,
in najbrž ga nikoli ne bo.
Hvala.
Nekoč te bo nekdo moral premagati. Upam, da bom to jaz.
Kar upaj.
Premišljevala sem…
Ni razloga, da ne bi obe nosili plašča.
-Smithersu ne bi bilo mar. -Smithers of London!
Resno?
Za trenutek sem pomislila, da nastaja novo obdobje.
Ko Harriet in Marion sicer ne bi postali prijateljici, ampak bi se razumeli.
Ko sem naslednji dan prišla v šolo, sem si skoraj oddahnila, da ni nič drugače.
-Kje imaš mornariški plašč? -Ni bil zame. Vsaj ne kot ta plašč.
Iz Pariza je. Trés chic, non?
Tvoj plašč pa je čisto zate. Zdaj vidim.
Strgan je, umazan in manjka mu gumb. Razcapan je.
Moj plašč ni bil razcapan, ampak je pisal zgodbo.
Komaj sem čakala, kaj še bova doživela
in o čem še bom lahko pisala.
Hočem biti, hočeš biti,
hočemo biti…
Jaz nočem, ti nočeš,
nihče noče, da mu ukazujejo.
Potrudila se bom, da bom počela dobro v soseski.
Lepo se smejim
in trudim se govoriti resnico.
Hočem biti, hočeš biti,
hočemo biti…
Jaz nočem, ti nočeš,
nihče noče, da mu ukazujejo.
Bom, kar bom hotela biti,
samostojna bom.
Hočem biti, hočeš biti,
hočemo biti…
Ne, ne bom se ostrigla.
Oblekla bom,
kar bom hotela, komaj čakam, da bom taka, kot sem.
Jaz nočem, ti nočeš,
nihče noče, da mu ukazujejo.
Prevedla Lorena Dobrila