Kas te teete nalja?
Harriet, käitu korralikult.
See on nii lilla.
Mantlite proovimise asemel näksiksin ma tavaliselt pigem muru,
aga ema ütles, et muidu pean ma mantlita käima.
Ja kuna olen surnuks külmumise vastu allergiline… No saate aru küll.
Täpselt nagu ploom.
Vaevalt. Ploomid on magusad.
Proovi järgmist.
Jessas!
Loll tõmblukk!
Kas tal on kõik ikka hästi?
Eks küsige temalt.
Lase lahti, mantel!
Ma pigem ei küsiks.
See mantel üritab mind tappa.
Võin teda aidata.
Mu mantlitulevik oli lootusetu, kuni nägin seda.
Värv: tumesinine. Meremehestiilis. Suurus: laste M.
See oli täiuslik!
Ma ei teadnud, et asi lõpeb süngete saladuste ja riukliku jäätisega
ning võistlusega, kes esimesena alla annab,
kas vabadus või türannia.
Ma tahan lihtsalt olla Sa tahad lihtsalt olla
Me tahame lihtsalt olla
Saan selleks, kes olla tahan
Iseseisvaks
Ei, ma ei lõika juukseid maha
Ja kannan seljas, mida tahan
Mulle meeldib Kui ma saan olla mina ise
Mina ei taha Sina ei taha
Me ei taha käskudele alluda
„Mantlihääletus“
LOUISE FITZHUGH' AINETEL
Enne uuest mantlist rääkimist tutvustan teile oma vana mantlit.
Rahumärgi leidsin ma rongist ja katsin sellega koiaugu kinni.
Eksisin kord Central Parkis ära. Sealt okkad pärit ongi!
Need suuremad on sinepiplekid, sõitsin rattaga hot dog'i-müüjale otsa.
Oleme koos palju läbi elanud. Tundsin end halvasti, et mantli hülgan.
Ma ei unusta sind iial, mantel. Ära vaata.
Mida arvad? - Ma ei tea, kas see on ikka minu stiil.
Oota veidi.
Hüvasti, sõbrake.
Kui ma end oma vanas mantlis järsult liigutasin,
kihises ja kahises see valjult.
Uus mantel on aga vaikne kui hiir.
Ja kui ma krae üles tõstan, tunnen end Jack Londonina.
Võrratu kirjanik, lugege kindlasti.
Ta käis metsikus Kanadas seiklemas.
Ütlesin endale, et kui suudan panna puksiirlaeva kapteni signaali laskma,
on see uus mantel tõepoolest mulle loodud.
Kui ma kooli jõudsin, jumaldasin juba oma uut mantlit.
Nagu jumaldatakse imelist laulu või raamatut
või kolmnurgakujulist tomatisaia.
Ja nagu ikka,
rikkus Marion Hawthorne kõik ära.
Ära ütle, et see on Smithers of Londoni mantel.
Smithers of London.
Smithers of London
Sa pead selle seljast võtma. Kohe.
Pane ise midagi muud selga, sul on ju mingi 5000 mantlit.
Minul on vaid see üks.
Harriet, ma teen sulle teene.
Kui sa seda kannad, arvavad kõik, et sa ahvid mind.
Kuidas? Ma ei teadnud ju sinu mantlist midagi.
Sa teadsid, et ma võiksin sellist kanda.
Mängid, et ma ei meeldi sulle, Harriet,
aga ma tean su sünget saladust. Sa tahaksid olla mina.
Ma ostsin selle mantli, sest see on täielikult, absoluutselt, uskumatult…
Minulik.
Minulik!
Kui sa nii kindel oled… Kas paneme asja hääletusele?
Hääletusele? - Kas mantel on sinulik või minulik?
Las klass otsustab.
Võitja võib mantlit kanda.
Pöörane ettepanek: kanname seda mõlemad.
Et sa saaksid minu moodi olla? - Ma ei ürita…
Äkki tahad sina hoopis minu moodi olla?
Vean kihla, et tahadki. Ja tahadki, kindel see!
Sa ise ahvid mind.
Mantlihääletus? Miks sa nõus olid?
Mida ma teha sain?
Marion korrutas, et ma ahvin teda.
Ma võin ju võita. - Sa pole Marionit iial milleski võitnud.
Ma olen sellega kursis.
Tead, see on järjekordne tobe populaarsusvõistlus.
Jah. Marioni jaoks.
Aga mina võidan, tõestades, et ainus, keda ma ahvida üritan,
on Harriet M. Welsch.
Käige minema! Lollid tuvid.
Harriet, mantlihääletus on ukse ees.
Marion Hawthorne väidab, et sa ahvid teda. Mida vastad?
Mida?
Öeldakse, et matkimine on kõige siiram kompliment.
Aga Harrieti puhul
oleksin õnnelikum, kui ta mind ei mängiks
ja oleks lihtsalt tema ise.
Kas küsimusi on?
Vabandust! - Tegeleme asjaga. Anna andeks!
Marion, äkki räägid, mille poolest see mantel just sulle sobib?
Rohkem ei ole vist vaja öelda. Ja miks see mantel, palun, sulle sobib?
Sest sellel on salatasku märkmiku jaoks.
Ja eriti sügavad küljetaskud, kus hoida suvalist tänavalt leitud pahna.
See on nagu mantlitaskumuuseum.
Mul on vaid üks mantel, Marion, sest vaid üks mantel on mulle loodud.
Mitu mantlit sinul on?
Üks.
Üks? - Andsin teised ära.
See on ju Smithers of Londoni mantel, Harriet.
Smithers of London
Mu otsingud on lõppenud.
Nii lahe! - Jaa, ma tean.
„Mu otsingud on lõppenud.“ - Tal on raudselt sada mantlit.
Sul on õigus. Meil on lihtsalt tõendeid vaja.
Hei, Harriet. Tahtsime Pinkyga öelda, et hääletame sinu poolt.
Oleme väsinud sellest, et Marion meid tobudena kohtleb.
See polnud meie süü.
Me ei saanud mitte midagi teha.
Aitäh teile, poisid.
Harriet! - Rääkige teistele ka.
Hei, tüdrukud!
Jagasin kuuenda klassi rühmadesse, et näha, kes keda toetab.
Sport selgitas, et Marioni toetab kaks rühma.
Kõigepealt inimesed, kes tahavad olla tema moodi.
Ma ei taha tegelikult Marion olla. Tema on tema, mina olen mina ja…
No olgu, tahan jah Marion olla.
Ka mina tahaksin Marion olla.
Teine rühm: inimesed, kes Marioni kardavad.
Jah, ma kardan teda, aga need poisid kardavad rohkem.
Siin all on need, kes sinu poolt hääletada võivad.
Uus tüdruk, kes midagi ei tea.
Vabandust, mis toimub?
Ja need, keda asi ei huvita, sest mantlihääletus kõlab tobedalt.
Mantel on mantel. Sul on külm, paned selle selga, hakkab soe. Punkt.
Ja lõpuks need, kel pole midagi kaotada.
Kannatate ära!
Aga Beth Ellen? - Ta on alati nii kurb.
Usun, et suudame ta enda poole võita. - Jah, see oleks vahva.
Ta teab kindlasti, mitu mantlit Marionil on.
Aga ta on alati koos Marioni ja Racheliga.
Mitte kehalise kasvatuse tunnis.
Köiest üles ronimine mulle ei meeldi, kella helistamine meeldib aga küll.
Veidi tobe, aga mulle meeldib ka.
Mitte nii tobe kui see mantlihääletus, eks ole?
Beth Ellen, ma vajan su abi.
Ma ei saa.
Mida sa teed?
Mitu mantlit Marionil on?
Welsch! Korraga on köiel üks inimene!
Tulen kohe alla!
Ta ütleb, et ainult üks mantel, aga see pole ju tõsi!
Ma ei saa. Ta teaks, et see olin mina.
Sa ei pea midagi ütlema. Loendan lihtsalt numbreid.
Kui on rohkem, helista kella.
Kas üle kümne mantli?
Üle 20 mantli?
Welsch!
Olgu!
Aitäh, Beth Ellen. Päriselt.
Köis hõõrus!
See on suur uudis, Bill. Marion ei räägi tõtt.
Mu allika andmetel on tal vähemalt 20 mantlit.
Anna andeks, Harriet, olen ajakirjanik.
Kaks kellakõlksatust ei tõesta midagi.
Kui Bill Kilroy tõendeid nõuab, on vaid üks lahendus.
Aga kas see on riski väärt?
Kui Marion mu leiaks, kaebaks ta kindlasti mu vanematele.
Nad jätaksid mu elu lõpuni koduaresti või lukustaksid torni nagu selle Rapuntseli.
Kuid ehk polegi see oluline.
Kui sul veab ja sa leiad ideaalse mantli,
pead endalt ehk lihtsalt küsima,
mida Jack London teeks.
Vaikne kui hiir.
Seal see on.
Paremat nurka on vaja.
Peaaegu.
Ainult natuke kaugemale.
Keerasin missiooni täiesti pekki.
Aga Marioni ähvardav pilk meenutab mulle, kuidas ta kohtles Pinky Whiteheadi
ja lillade sokkidega poissi.
Ja ma mõtlen, et ehk ei olegi see mantlihääletus vaid minu enda asi.
Hilja on, Harriet.
Ma mõtlen lihtsalt asjadest.
Mõelda võid ka nii, et ei leba voodis oma uhiuues ja hirmkallis…
lõhkises mantlis.
Harriet, lubasin su vanematele, et sa hoolitsed selle eest.
See pole auk, vaid lugu.
Lugu?
Lugu, milles ma muudan maailma turvaliseks Pinkyle ja lillade sokkidega poisile
ja kõigile, kes Marion Hawthorne'i norimisest väsinud on.
Ma lihtsalt pean seda tegema.
Räägi, kuidas asi lõppes.
Seda me teeme. Eks, mantel?
Head teisipäeva, Gregory kool!
Hommikused teadaanded. Ilm on täna jahe,
pärastlõunal võib pisut lund sadada.
Lõunasöögiks on täna…
Oot, kuhu see kadus?
Jah. Hakklihavõileib.
Tänane inspireeriv tsitaat A. A. Milne'i Christopher Robinilt.
„Oled vapram, kui usud…“
TERE TULEMAST
„…tugevam
ja targem kui… kui arvad.“
Sa ei tohi siia tulla.
See on hädaolukord.
Tere, Gregory kool, siin Harriet M. Welsch
teadaandega kuuendale klassile.
Homme ei hääleta te vaid selle üle, kumb meist mantlit kanda võib.
Te hääletate ka vabaduse üle.
Et Marion ei kohtleks meid nagu jobusid.
Kuid koos saame me talle näidata, et me väärime austust.
Vabadus!
See mantel sümboliseerib mind. Aga teid ka.
Me oleme selles koos ja teeme seda ühe asja nimel:
vabaduse nimel.
Harriet, see oli nii äge, kui ütlesid…
Ma ei ole kuss!
Olgu, olen. Vabandust.
Sa vabastasid mu. - Mida?
Ma ei karda enam. Ütlen selle välja.
Marion on igavene tüütus!
Sest talle meeldib mu vend Phillip,
kes käib St. Albansi seitsmendas klassis. Marion pärib ta kohta kogu aeg.
„On tal pruut? Millal tal sünna on? Külla võin tulla?“ Ta kasutab mind ära.
Vabadus!
Siin see oligi. See oli alanud.
Tšau, Harriet ja Carrie.
Lugesin hääled kokku, meil on vist homme lootust. Vaata ise.
Imeline.
Janie, vaata seda.
Miks? Kõik on läbi.
Ei, me oleme viigis. Vaata.
Sain just selle.
MARIONI PIDU
Paku, kes enne mantlihääletust tervele klassile peo korraldab.
Ta üritab neid ära osta. See ei õnnestu.
„Banaani-jäätisedessert, pane ise kokku.“ - Mu valijad teavad, et see on altkäemaks.
Ja piiramatu hulk lisandeid!
Marion käsib mul venna kaasa võtta. Kindel see.
Ja mina vastan: „Ei, tänu Harrietile olen ma vaba.“
Ei, Carrie, sa pead minema.
Ja Phillipi kaasa võtma.
Temast saab mu salarelv.
Toon ta sinna.
Tere, lapsed.
Tere, pr Hawthorne.
Tulge sisse, tulge sisse, võtan teie mantlid.
Ja viite need kuhu?
Harriet M. Welsch. Sind ma küll ei oodanud.
Piiramatu hulk lisandeid? Sellest on võimatu keelduda.
Võimatu jah.
Tere, Harriet!
Isver, ta on siin!
Tere, Phillip.
Tubli, et ta siia tõid. - Lubasin oma jäätise talle anda.
Ma lähen luurele.
Näitan sulle jäätisebaari.
Peavõit!
Ah et tahad tõendeid, Bill Kilroy? Ma näitan sulle tõendeid.
Carrie sõnul armastad sa muusikat.
Tahtsin oma uut muusikaautomaati näidata.
Ülelinnalise talendivõistluse peaauhind.
Sa võidad palju.
Ujumises, vibulaskmises, võimlemises.
Õigekirjavõistlusel? - Võitsin sõnaga „onomatopöa“.
Ma oskan ka seda kirjutada. O-N-O-M-A-T-P…
Ei, A. Oot, Ö, A…
Sel hetkel virutas tõde mulle otse makku.
Ma ei võida Marioni kunagi milleski,
aegade lõpuni.
Mõned inimesed sünnivad täiuslikena.
Teised on aga argpüksid, kes end kappi peidavad,
püüdes tobedaid mantleid pildistada.
See oli Marioni armastuskiri Phillipile.
Võtsin vist peolt lahkudes Marioni mantli.
See oli lihtne viga,
mis võib aga muuta ajaloo käiku.
Pidin lihtsalt salajase kohtumise kokku leppima.
Hei.
Vabandust, võtsin hunnikust kogemata sinu oma.
Kas sa otsid seda?
Anna tagasi!
Võiksin anda.
Või siis näidata seda näiteks…
Phillipile?
Palun ei! Ma täidan kõik su soovid.
Tagandan end mantlihääletuselt. Sinu võit.
Pärast su räpast jäätisepeotrikki peaksin selle kooli ajalehes avaldama.
Aga ma ei ole sinu moodi.
Edu mantlihääletusel.
Tõsiselt? Aga ma mõtlesin… - Ma tahan ausalt võita.
Mul ei olnud mantlihääletusel lootustki.
Lisanditega jäätis trumpab vabaduse alati üle.
Aga väikseid võite oli küll.
Vabadus!
Vabadus.
Oota!
Mis on?
Tahan lihtsalt öelda… Anna andeks, et sind ahviks kutsusin.
Teist sinusugust ei ole, Harriet M. Welsch. Ja ilmselt ei tule ka.
Aitäh. Ja mina tahan öelda, et keegi peab sind kunagi võitma. Loodetavasti mina.
Looda sa.
Tead, ma mõtlesin…
Võime ju mõlemad seda mantlit kanda.
Smithers of London ei paneks pahaks.
Smithers of London
Tõesti?
Hetkeks arvasin, et ehk on algamas uus ajastu.
Ajastu, mil Harriet ja Marion pole küll sõbrad, kuid saavad veidral kombel läbi.
Aga järgmisel päeval
nägin vaat et kergendusega, et Marion oli endiselt Marion.
Kus su mantel on?
See polnud minulik. Erinevalt sellest mantlist.
Otse Pariisist. Trés chic, non?
Ja see mantel sobib sulle nagu valatult. Mõistan seda nüüd.
Rebenenud ja must, üks nööp on puudu.
Täielik käkk.
Mu mantel ei olnud mingi käkk, vaid lugu.
Ootasin kannatamatult, kuhu see mind viib
ja millest kõigest ma kirjutada saan.
Ma tahan lihtsalt olla Sa tahad lihtsalt olla
Me tahame lihtsalt olla
Mina ei taha Sina ei taha
Me ei taha käskudele alluda
Ja ma annan endast parima Et naabruskonnas head teha
Naeratan hästi kenasti
Ja püüan rääkida tõtt
Ma tahan lihtsalt olla Sa tahad lihtsalt olla
Me tahame lihtsalt olla
Mina ei taha Sina ei taha
Me ei taha käskudele alluda
Saan selleks, kes olla tahan
Iseseisvaks
Ma tahan lihtsalt olla Sa tahad lihtsalt olla
Me tahame lihtsalt olla
Ei, ma ei lõika juukseid maha
Ja kannan seljas, mida tahan
Mulle meeldib Kui ma saan olla mina ise
Mina ei taha Sina ei taha
Me ei taha käskudele alluda
Tõlkinud Triin Jürimaa