Minun tulee sinua ikävä.
Kunpa minun ei tarvitsisi lähteä.
Rakastan sinua niin paljon.
Otathan pillerisi, kultaseni?
Älä vain pureskele ja sylje niitä.
En voi uskoa, että matkustat, äiti. Inhoat lentämistä.
Niin inhoankin, mutta jotkut asiat ovat tärkeitä.
Kiitos, että pidät hänestä huolta.
Totta kai. Se on söpö.
-Lapset, tulkaa tervehtimään mummia. -Olen puhelimessa!
Keltaiset pillerit kahdesti päivässä ja siniset kerran.
Tiedän. Annoit listan minulle, muistathan?
Tiedän, mutta...
Nämä ovat hänen lelujansa. Hän nukkuu herra Hirven kanssa.
Jos ette tule heti tänne, vedän puhelimenne vessasta alas!
En halua nähdä heitä. Tai siis häiritä heitä.
Heillä on kiireensä.
Älä huuda noin paljon. En halua, että stressaat häntä.
-Äiti. -Hän on jo peloissaan.
-En usko, että se on stressaantunut. -Hei, mummi.
Hei, Tommy.
Kuka kuoli?
Ikivanha ystävä.
Ehkä leikit joskus Dashelin kanssa.
Ehkä.
Hyvä on.
Jos jotain tapahtuu, muista, että rakastan sinua, Dashel.
Äiti rakastaa sinua, ja sinusta pidetään huolta.
Äiti, älä ole noin dramaattinen. Lentäminen on hyvin turvallista.
Palaat ennen kuin huomaatkaan.
Mitään ei tapahdu.
-Claire. -Allie.
Olen iloinen, että tulit.
-Kiitos, että ilmoitit. -Totta kai.
Äidillä oli ikävä sinua. Hän todella rakasti sinua.
Rakastin häntä.
Lopettakaa. Näen teidät.
-Kolme jo. -Kolme. Voitko uskoa?
Lopettakaa.
Isä ilahtuu tulostasi. Se merkitsee hänelle paljon.
Olimme yhdessä 51 vuotta. 51 vuotta.
Hän oli upea nainen.
Upea.
Minulla on korkokengät Joycen kunniaksi.
Hänellä oli upeat sääret, ja hän tykkäsi aina esitellä niitä.
Niin tykkäsi. Hänellä oli parhaat sääret.
Claire! Pääsit tulemaan.
Se merkitsisi hänelle paljon.
Tämä on Claire, Joycen vanhimpia ystäviä.
He opiskelivat yhdessä.
Claire asuu nykyään Ohiossa.
-Otamme osaa suruusi. -Siunausta, kultaseni.
-Soita ja tule meille syömään, Howard. -Kiitos, tulen kyllä.
Rakastamme sinua.
Voi, Claire.
Howard. Tapan sinut.
Nyt kun Joyce on poissa ja se ei voi satuttaa häntä,
tapan sinut.
Tänä viikonloppuna.
Teen sen tänä viikonloppuna.
-Howard. Voi, rakas Howard. -Hei, hei.
-Voi, sinä rakas mies. -Niin.
Olen todella pahoillani.
Luulisi, että siihen tottuu,
ajatukseen menetyksestä.
Kun näkee sen kaukana horisontissa.
Kuin siinä yhdessä Arabian Lawrencen kohtauksessa.
Pieni täplä, joka tulee aina vain lähemmäs.
Opin paljon.
Muutuin paljon.
Opin kärsivällisyyttä ja nöyryyttä.
Opin nauttimaan lattekahveista.
Jotkut teistä tietävät, että Joyce rakasti iltapäivälattejaan -
ja sai minutkin riippuvaiseksi niistä.
Joskus luulen yhä kuulevani hänen sanovan:
"Howie, menisitkö hakemaan lattet?"
Tapasin Joycen New Yorkissa.
Menimme naimisiin seitsemän kuukautta tapaamisemme jälkeen.
Enkä kadu mitään.
En yhtään mitään.
Kulta, haluan sinun tietävän, että sydämeni pohjasta...
Onko tämä väärä sisäänkäynti?
Ovessa luki kappeli.
Howard.
Keskeytinkö muistopuheesi?
-Luoja, olen pahoillani. -Ei se mitään, Evelyn.
Ei se mitään. Ole hyvä. Kaikki, tässä on Evelyn.
Evelyn oli Joycen kämppis collegessa, uskokaa tai älkää.
Miksi he eivät uskoisi?
Se on vain sanonta.
Olin takahuoneessa vessassa. Tämä on kuin sokkelo.
-Ymmärrän. -Labyrintti.
Niin.
Kiva kuva. Ehkä hieman siistitty.
Mitä?
Hän näyttää mukavalta, mutta Joyce ei ollut vain miellyttävä.
Hän oli aina kipinöivä.
Kipinöivä?
Evelyn, voisitko istuutua? Voisitko?
Pidän juuri muistopuhetta vaimolleni.
Vaimoni, jonka kanssa olin 51 vuotta, kuoli juuri!
Ymmärrän.
Ystäväni kuoli. Hän oli ystäväni 60 vuotta.
Mitäs siihen sanot? Eikö olekin melkoista?
Jatka vain.
Sanoit jotain sellaista, ettet kadu mitään,
"Joyce-kulta, sydämeni pohjasta".
Niin.
Olin sanomassa, että...
ihailin hänen rohkeuttaan taistella hirvittävää tautia vastaan.
Evelyn.
Evie.
-Minä tässä. Claire. -Hei, Claire. Tiedän, että se olet sinä.
En ole vielä menettänyt järkeäni. Tai näköäni.
Hyppää kyytiin. Annan sinulle kyydin.
Onko sinulla ajokortti?
On. Kävin ajokokeessa kaksi kuukautta sitten.
Läpäisitkö sen? Lahjoitko valvojan?
Ei tarvinnut. Olen erinomainen kuski!
Luotan bussiin enemmän.
-Hyppää kyytiin. Meidän on puhuttava. -Mistä? Mistä sinun on puhuttava?
-Vauhtia nyt! -Luoja, pysy housuissasi!
Millainen ihminen tööttää hautausmaalla?
Ohi! Siitä mahtuu! Mene!
-Senkin mäntti. -Typerys!
Hyppää kyytiin, Evie. Minulla on asiaa.
Kerroin hänelle.
Kerroit mitä?
Sanoin tappavani hänet tänä viikonloppuna.
Tapan sen paskiaisen.
Voisin jutella vähän.
Et tapa ketään.
Kyllä tapan.
Sinulla on aina ollut suuria ideoita, mutta hyvin vähän toteutusta.
Ei ole totta.
Entä se kerta, kun aioit mennä ulos keskellä yötä -
ja maalata vaginan veljeskunnan taloon?
En muista sitä.
Puhuit siitä viikkoja. Aioit tehdä sen ennen homecoming-juhlaa.
Ihanko totta? Mitä tapahtui?
Mitään ei tapahtunut. Et koskaan tehnyt sitä.
Entä kun sinusta piti tulla kapakkalaulaja?
Tai ajaa Peruun?
Aikaa on vielä.
Soitatko vielä?
Totta kai soitan.
Ilman selloani olisin hukassa. Täysin hukassa.
Hyvä sinulle.
En ole enää orkesterissa.
Olen parissa eri kokoonpanossa.
Toinen on omistautunut kokonaan moderneille säveltäjille.
Toinen on pelkkää Bachia.
Onko sinulla vielä se söpö pikku talo?
Sehän on hienoa.
Mietin, voisitko auttaa minua.
Mitä? Murhaamaan hänet vai?
On semmoinen pikku juttu kuin vankila.
Kiva paikka vierailla, muttet haluaisi asua siellä.
Muistellaan hetki kaunista, kilttiä ja onnellista ystäväämme,
jonka hautajaisissa olimme.
Olen ajatellut häntä.
Asetin hänen onnensa omani edelle,
mielenterveyteni edelle.
Hän ei pyytänyt sinulta ikinä mitään.
Käskin sinun mennä poliisin puheille.
Niin teit. He eivät olisi uskoneet minua. Siis silloin ennen...
"Miksi olit yksin siinä talossa?
Tiesit, että ystäväsi oli matkoilla.
Miksi olit parhaan ystäväsi talossa kahden hänen miehensä kanssa?"
Parhaan ystäväsikö? Luulin silloin olevani paras ystäväsi.
Olitte molemmat parhaat ystäväni.
Kunhan kiusaan.
Olisin tuhonnut hänen elämänsä kertomalla poliisille.
Emme saa koskaan tietää.
Hänen elämänsä olisi voinut olla parempaa.
Joten...
Mikä on suunnitelma?
Ammun hänet.
Ostan aseen ja vien sen ruumiinvalvojaisiin.
Haluatko tulla mukaani?
Toki, Arpinaama. Kuulostaa hauskalta.
Hyvä on.
ASEKAUPPA
-Hei. -Hei.
Haluaisin ostaa käsiaseen.
Ei liian painavaa, kiitos.
Ja ehkä äänenvaimentimen.
En voi myydä äänenvaimenninta.
Kaliforniassa ei voi ostaa vaimenninta laillisesti.
Voit käyttää korvatulppia.
Millaista asetta suosittelisit minulle? Haluan jotain kevyttä.
Mihin aiot käyttää sitä?
Kerro hänelle.
Urheiluammuntaa, itsepuolustusta?
Niin, itsepuolustusta.
Selvä, kävisikö tämä Davisin Derringer?
Se mahtuu taskuun tai käsilaukkuun avainten viereen.
Onpa söpö.
Erittäin.
.22-kaliiperinen, kaksi luotia. Kiva vara-ase.
-Haluatko pidellä sitä? -Toki.
-Se on käytetty. Maksaa 125 dollaria. -Kevyt.
-Millainen rekyyli siinä on? -Rekyyli?
Se potkaisee vähän. Siinä ei ole juuri mitään vaimentamassa.
Onko ranteessasi ja käsissäsi niveltulehdusta?
Vähän vasemmassa ranteessa, mutta syön lääkkeitä.
Lonkat ovat ongelmani.
Samoin. Lonkkani vaihdettiin viime vuonna.
Miten se sujui?
Aika hyvin, kiitos. Suosittelen myös tätä Beretta 92:ta.
-Näyttää raskaammalta. -Rekyyli on pieni. Hyvin pehmeä.
Tuntuu Cadillacilta.
Tärkeintä on käyttää patruunaa, joka vähentää potkun tehoa.
Nämä ysimilliset luodit ovat hyvin kevyitä.
Onttokärkinen maksimaalisen tuhon aiheuttamiseksi.
Maksimaalinen tuho kuulostaa siistiltä.
Taidan ottaa tuon pienemmän aseen.
Selvä.
Tarvitsen Kalifornian ajokorttisi tai CAL-henkkarisi.
Voit tehdä aseturvallisuustestin täällä kaupassa.
Minulla ei ole Kalifornian ajokorttia.
-Eikö? -Ei, asun Ohiossa.
Sitten en voi myydä sinulle asetta.
Hitto, ainakin yritimme.
Saitko sen pois mielestäsi?
Koko Likainen Harry -jutun kuolemantoiveineen?
Ei, en saanut sitä mielestäni. Luoja.
Olisi pitänyt ostaa ase kotoa ja tuoda se.
En olisi saanut sitä lentokoneeseen.
Voi, Claire. Siitä on vuosikymmeniä.
Ei paria vuosikymmentä, vaan neljä ja puoli vuosikymmentä.
Se oli kuin eilen.
Niin.
Muistan kaulakorun, joka Joycella oli hautaustoimiston kuvassa.
Annoin sen hänelle.
-Minullakin oli sellainen. -Onko sinulla jotain myrkkyä?
Syanidipilleri vihollisen vangiksi joutumisen varalta.
Saat sen.
Minun pitää vain puukottaa häntä vatsaan.
-Menetkö ruumiinvalvojaisiin? -En.
Luen siitä huomenna lehdestä.
Minulla on harjoitukset.
Sinäkin vihaat häntä.
En vihaa ketään. Se on liian uuvuttavaa.
Anna minun viedä sinut kotiisi.
Taidan mennä mieluummin bussilla.
Evie...
Evie?
Olet ainoa, jolle olen kertonut.
Jeesus. Ihanko totta?
Terapeuttia lukuun ottamatta.
Kävin terapiassa toisen eroni jälkeen.
-Se on selvästikin tehnyt sinulle ihmeitä. -Evie?
Tule mukaani.
Heippa, Claire.
N 23.
N...
Hei, Ernie.
Miten menee, Phil?
Voi luoja.
Hitto vie!
Niin?
Kyllä. Tullaan!
-Hei. -Hei.
Muistatko minut?
Totta kai muistan. Oletko taas käymässä isoisäsi luona?
Vanhempani ovat siellä.
-Halusin tulla tervehtimään. -Kiitos.
-Voinko tulla sisään? -Toki, hetkeksi.
Eivätkö vanhempasi kaipaa sinua?
Eivät kaivanneet viimeksikään.
Pelasimme silloin tammea.
Haluatko pelata uudestaan?
Kuule, juuri nyt en voi.
Miten isoisäsi voi? Miten Walt voi?
Hän haluaa opettaa minua heittämään palloa ja ampumaan.
-Onko hänellä asetta? -Hänellä on pesäpallo.
Mutta onko hänellä ase?
On.
-Hänellä on siis ase. -Luulen niin.
Hän näytti sen minulle. Hän haluaa opettaa minua.
Voimmeko tehdä sen toisen jutun niin kuin viimeksi?
Muotinäytöksenkö?
Näytit kyllä siistiltä niissä koroissa.
Mutta minulla ei ole nyt aikaa.
Odota. Tule tänne.
Arvaa mitä. Voit valita tästä jotain itsellesi.
Niinkö?
Miksi ei? Kenelle muulle jättäisin ne?
Paitsi että et saa tätä etkä tätä,
ja tämän sain Soulista, kun matkustin ympäriinsä orkesterin kanssa.
-Saanko tämän? -Eihän korviasi ole lävistetty?
Ei.
Ei niitä, mutta kävisivätkö nämä?
Ne ovat klipsikorvakorut.
Avaat ne näin ja napsautat ne -
suoraan korvalehtiesi päälle.
Eiväthän ne purista?
-Eivät. -Mene katsomaan itseäsi.
Ne ovat kauniit.
Olet kaunis lapsi.
Parasta palata vanhempiesi luo.
Hei!
Joyce.
Helvettiin tämä kaikki.
Voinko ottaa takkinne?
-Kyllä. -Joyce oli niin ihana ihminen.
Missä keittiö on?
Keittiö vai kylpyhuone?
-Keittiö. -Tuolla.
Siellä on nyt kiireistä.
Hyvä.
Mitä teette täällä?
-Etsittekö vessaa? -En.
Tuo on väärä järjestys.
Haluan, että se on tomaattia, oliivi, juustoa.
-Voinko auttaa, rouva? -Ei kiitos.
Odota! Mitä sinä teet? Laita ne takaisin viideksi minuutiksi.
-Rakastan suklaata... -Tiedän.
Hienoa. Onko tuo minulle? Kiitos.
Claire, oletko tavannut Wendyn?
Wendy toi ihania suklaabrownieita. Eikö olekin ihanaa?
Vähintä, mitä voin tehdä.
-Äitisi oli niin ihana. -Kiitos.
Olin hänen taideopettajansa. Hän oli lahjakas maalari.
-Oliko? -Kyllä vain.
Kiitos.
Veisitkö tuon takaisin keittiöön?
Hei, ei enää sokeria.
-Eikö yhtään? -Ei, muuten pimahdatte. Ei.
Claire?
Minä tässä, Ralph.
Ralph! Mitä...
Mitä sinä täällä teet?
Howard soitti yllättäen ja kutsui muistotilaisuuteen.
En ollut kiireinen, joten tulin.
-Milloin hän soitti sinulle? -Muutama tunti sitten.
Toivottavasti läsnäoloni ei haittaa sinua. Pidin Joycesta kovasti.
Te olitte hyviä ystäviä.
Ja Howard kertoi, että olet täällä.
-Näytät hyvältä, Ralph. -Kiitos.
Iloitsen, että olet elossa.
Niin minäkin.
Mukava nähdä sinua.
Miksi kannat tuota veistä?
Aioin puukottaa jotakuta.
Äläs nyt.
Rapukakkuja?
Veisitkö tämän keittiöön? Kiitos.
-Eli ei rapukakuille? -Aivan. Ei. Kiitos.
Miten voit? Miten miehesi voi?
Erosimme 15 vuotta sitten.
Voi, olen pahoillani.
Miten vaimosi voi?
Hän kuoli nelisen vuotta sitten.
Otan osaa.
Mutta hän eli hyvän, täyden elämän,
ja rakastin häntä syvästi.
Se on hyvä.
En tiedä, miksi sanoin noin.
Se on sanomattakin selvää.
Minä kai...
-Taidan olla vähän hermostunut. -Miksi?
Ei sitä kovin usein...
Törmää entiseen vaimoonsako?
Ei kovin usein.
Onko sinulla lapsia?
Yksi lapsi, kaksi lastenlasta.
-Entä lapsenlapsenlapsia? -Eivät ne niin mahtavia ole.
Ei, ei ole lapsenlapsenlapsia. Minulla on corgi.
-Onko kuvia? -Totta kai. Miten voisin olla ilman?
-Totta kai. -Sitä me teemme nykyään.
Anna kun katson.
Tule, Dashel. Hymyile minulle.
Seuraa. Hyvä poika.
Eikö olekin söpö?
-Koirat ovat aina pitäneet sinusta. -Entä sinä?
Kas tässä.
Ihastuttavia.
On mukava nähdä sinua.
-Toivottavasti en pelästyttänyt. -Älä nyt.
Olet yhtä kaunis kuin aina.
Ja sinä yhtä kiltti kuin aina.
Voi teitä lemmenkyyhkyläisiä.
Tai ehkä lemmenlentoliskoja.
-Evelyn. -Hei, Ralph.
Sinä tulit.
En kai jäänyt verilöylystä paitsi?
Anteeksi. Hiljaisuutta. Tulkaa tänne. Kiitos.
Joku taitaa pitää puheen.
Hyvä. Täydellinen ajoitus.
Tunnen äitini...
Äitini ilahtuisi kovasti, jos näkisi teidät täällä.
Hän arvostaisi sitä. Isä ja minä arvostamme.
Joten syökää, juokaa ja nostakaa malja äidilleni.
Maailman parhaalle äidille.
-Joycelle. -Niin.
Haluan sanoa pari sanaa.
Ole hyvä.
Tämä on Evelyn, yksi äitini vanhimmista ystävistä.
Joyce oli upea nainen.
Hän todellakin oli.
Loistava kokki.
Omistautunut vaimo ja äiti.
Rakastava isoäiti.
Ja kaikkien opiskeluvuosien -
ja sitten puolen vuoden ajan valmistumisen jälkeen New Yorkissa,
hän oli kämppäkaverini ja rakastajattareni.
Mitä ihmettä?
Tämä ei ollut mikään "homo vain valmistumiseen asti" -juttu.
Sellainen hän oli.
Mutta ei se, joka hän halusi olla.
Luoja!
-Anteeksi, Howard. Mikä naurattaa? -Sinä, Evelyn.
Sinulla on aina ollut hyvä huumorintaju.
Ei oikeastaan.
Ihmiset luulevat, että olen hauska, mutta oikeasti vain puhun.
Se on hyvin sopimatonta ja valetta.
Lasteni ei tarvinnut kuulla tuollaista.
Niinkö?
Ymmärsitkö edes, mitä sanoin, kultaseni?
Sanoit rakastavasi mummia.
Aivan. Juuri sitä minä sanoin.
Suloisia lapsenlapsia.
Hän taisi saada ne kaupan päälle.
Hän kertoi minulle.
Hän kertoi, että olet harhainen.
Että olit ihastunut häneen.
Mehän nauroimme sille ennen.
Hän piti sinua hauskana, sen voin taata.
Hän kertoi, että sinä olet julma.
Isäni on yksi kilteimmistä tuntemistani ihmisistä.
Onko?
-Minusta sinun pitäisi lähteä nyt. -Olen samaa mieltä.
Howard, et ansainnut häntä.
Saisinko kyydin?
Mitä sinä pidit minun jymyuutisestani?
Minä tiesin.
Te kaksi tuijotitte aina toisianne, haikailitte toistenne perään.
-Mikset sitten sanonut mitään? -Mikset itse sanonut?
Joyce ei halunnut.
En kai minäkään silloin.
Ajat olivat erilaiset.
Ei, olet aina aliarvioinut minua.
Pysäytä. Tälle bussipysäkille.
Mitä nyt?
Voin viedä sinut kotiin. Mitä sinä pelkäät?
Hei.
Miksi? Miksi valehtelit minulle?
Miksi sanoit, että sinulla on yhä talosi?
No, jos ajattelit, että minulla on yhä taloni,
hetken ajan tuntui siltä, että minulla olisi yhä taloni.
Tuossa on järkeä.
Ei oikeastaan.
Ylläpidossa alkoi olla liikaa. Käytin omaisuuden putkiin ja kattoon.
-Minulla ei ollut enää rahaa. -Ihanat tuolit.
Eivätkö olekin hyvät?
Etkö saanut orkesterilta hyvän eläkkeen?
Minulla on vaatimaton eläke. Se riittää tämän paikan maksamiseen.
Olen itsenäisen elämisen osastolla, joten tulen ja menen miten haluan.
Aivan. Harjoituksiin, konsertteihin ja...
Aivan.
-Anteeksi. -Niveltulehdus, jännetulehdus, bursiitti.
Nilkkani ovat kyllä hyvässä kunnossa.
Opetan yhä silloin tällöin.
Pidän joskus mestarikursseja.
Yksi vanhoista oppilaistani opettaa lähistöllä.
Hän kutsuu minua arvostelemaan sahaamista.
Saan häneltä pari taalaa.
Ja ateriat kuuluvat täällä hintaan.
Tykkään syödä pahvia, joten se sopii minulle.
Voin kutsua vieraan.
Tuletko illalliselle?
Saat sen kuulostamaan herkulliselta.
Ralph kutsui minut syömään.
Hitto, olet nopea liikkeissäsi.
Oho!
Voi meitä!
Katso meitä.
Siis...
Olitko naimisissa isoisän kanssa?
Olin.
On epäkohteliasta tuijottaa.
-Et voi syyttää häntä. -Totta.
Minä tuijottaisin.
Oliko se ennen mummia?
Totta kai ennen mummia, pölkkypää.
-Mitä luulet? -Älä nimittele häntä.
Pyydä anteeksi.
-Anteeksi. -Sano jotain mukavaa hänestä.
Olet hyvä Robloxissa.
Sano sinäkin veljellesi jotain kivaa hänestä.
Tuoksut oudolta.
Tuo ei ollut kivaa. Kerro toinen.
-Olet nopea. -Niin onkin.
-Olen nopea. -Hyvin nopea.
Siitä on pitkä aika, kun isoisäsi ja minä olimme yhdessä.
-Esihistoriallisia aikoja. -Selvä.
-Kauanko olet kaupungissa? -Vain viikonlopun. Hautajaisten ajan.
Tämä on niin hyvää.
Olet hyvä kokki.
Muistin, että olit pescovegetaristi.
Olen yhä.
-Voinko nousta pöydästä? -Minä myös. Olen täynnä.
Entä jälkiruoka?
Voinko viedä keksijäätelön yläkertaan?
-Syö se lohi loppuun. -En pysty. Olen täynnä.
Hyvä on. Roskis syö sen loppuun.
Se olen minä.
Syön kaiken, mitä he jättävät.
Jos viette lautaset keittiöön,
huuhtelette ja panette ne tiskikoneeseen,
sitten voitte viedä jäätelöt yläkertaan.
-Siinä kuulitte. -Kiitos.
-Hyvät lapset. -Kiitos.
He ovat kiusankappaleita.
Mukavaa, että olet täällä isäsi kanssa.
-Todellakin. -Niin.
Se on hyvä meille, koska hän on niin hyvä kokki.
Minäkin taidan poistua.
-Todella mukavaa tavata, Claire. -Samoin, Joie.
Otetaanko drinkit ruoan päälle?
Hyvä on.
Claire, minä...
Minä olen aina halunnut kysyä yhtä asiaa.
Voi luoja.
Mitä tapahtui?
Älä ymmärrä väärin. Tämä on parasta, mitä minulle olisi voinut tapahtua.
Olen jatkanut elämääni.
Tapasin Zoran. Minulla on lapsia ja lapsenlapsia.
Mutta olen aina ihmetellyt sitä.
Pitääkö minun kertoa totuus maksuksi ateriastani?
Ei, ei. Ei sinun tarvitse, ellet halua.
Olisi mukavaa, jos tässä vaiheessa elämää olisi yksi mysteeri vähemmän.
Tapasitko jonkun?
Tapasinko jonkun?
Miehen? Rakastuitko johonkuhun toiseen?
En.
Sepä helpotus.
Niin kai.
Ajattelin, että ehkä...
Ollakseni rehellinen luulin, että kyse oli siitä ikiaikaisesta.
Mistä ikiaikaisesta?
Että olen musta ja sinä valkoinen.
Tajusinko sen muka yhtäkkiä?
Ehkä isäsi vaikutti sinuun.
Voi, Ralph.
Rakastin sinua.
Rakastin sinua, Ralph.
Mutta sitten?
Jotain tapahtui.
-Jotain tapahtui? -Niin.
-Jotain pahaako? -Niin.
-Etkö voinut kertoa minulle? -En voinut.
En voinut. En voinut.
Se teki minusta mykän.
Se teki minusta kuuron. Se teki minusta...
Se teki minusta sokean sinulle ja kaikelle hyvälle elämässäni.
En vain voinut...
Claire. Minä...
-En ymmärrä tätä. -Tiedän.
Mutta olen pahoillani.
Olen pahoillani.
Anteeksi, että satutin sinua.
Ei naurata.
Walter.
Walter?
-Walt. -Mitä? Kuka olet?
-Evelyn. -Et ole hoitaja.
Ei, olen Evelyn. Ruokalasta.
Älä nouse.
En pystyisi, vaikka yrittäisin.
Mitä touhuat tähän aikaan yöstä?
Onko sinulla ase?
Onko?
Täällä ei saa olla aseita.
Ei varmaankaan. Mutta onko sinulla?
-Kuka sanoi, että minulla on ase? -Lapsenlapsesi.
Pojanpoikaniko?
Ehkä. Aika näyttää. Mutta ei puhuta siitä.
Missä aseesi on?
Jätä aseeni rauhaan.
Tässä komerossako?
Jos avaat sen, kutsun hoitajan.
Hyvä on. Rauhoitu, Walt.
Ole kiltti. Haluaisin -
lainata asettasi, Walter.
Miksi?
Eräät roistot uhkailevat ystävääni.
Hän asuu vaarallisella alueella.
Mutta jos näyttäisin heille tämän aseen, heiluttelisin sitä ja sanoisin:
"Jättäkää ystäväni rauhaan, senkin naisia vihaavat hyypiöt",
hänet jätettäisiin rauhaan.
Kuulostaa järjettömältä.
Niin kai, mutta se on Jumalan totuus.
Tekisitkö sen vuokseni, Walter?
Olisitko sankari ja lainaisit asettasi?
Hyvä on. Jos teet jotain minun hyväkseni.
Mitä tahansa.
Melkein mitä tahansa.
Haluan...
pekonia.
Pekoniako? Hyvä on.
Tuonko sitä kahvilasta?
Älä. Heidän pekoninsa on kamalaa.
Se on kalkkunapekonia. En pidä siitä.
Haluan oikeaa pekonia.
Haluan rapeaa pekonia. Neljä palaa.
Jos teet sen minulle, annan haluamasi.
Kuulostaa reilulta.
Minä lähden. Mutta Walter...
Tämä ei ollut unta.
Toivottavasti ei. Haluan sitä pekonia.
Hyvää yötä.
Claire?
Muistan, kun säästit tätä varten.
Ralph!
Voi luoja.
Kirjoitin sinulle siitä, mutta sanoit, ettet halua sitä enää.
Kaikki se aika opiskellen, kaikki ne tunnit pimiössä.
Niin.
Säästin sen kaiken varalta.
Mutta sitten se pakattiin vanhojen kamojen sekaan.
Halusin olla Dorothea Lange.
Voi, Ralph.
-Alkaa olla myöhä. Minun pitäisi mennä. -Älä.
Mitä?
Älä lähde.
Minä pyydän.
Jää.
Hyvä on.
Voi, Ralph.
Mitä jos Joie yllättää meidät?
Tämä on minun taloni.
-Minulla saa olla vieras, jos haluan. -Aivan.
Saanko suudella sinua?
Miksipä ei?
Voi, Ralph.
Minun pitää hengähtää.
Anteeksi. On...
Siitä on aikaa.
Arvostan intoasi.
Hetki vain.
Viagraako?
Ei, ei. Tämä on vain statiinini.
Otan sen joka ilta illallisen jälkeen, jotten unohda.
No niin...
Mihin jäimmekään?
Toit minut huoneeseesi.
Ja yritit iskeä minua.
Helvetti, oletko tosissasi?
Jos aiomme tehdä sitä, mitä kuvittelemmekaan tekevämme,
pyydän sinua sammuttamaan valot.
Mutta ensin haluan asettua -
tukevasti ja turvallisesti sänkyyn.
No niin, olen kyydissä.
Valot pois.
Ralph.
Onko sinulla kondomia? En halua pamahtaa paksuksi.
Haloo?
Olen mukana.
Missä?
Olen mukana Howard-jutussa.
Oletko?
Toinen murhani peruuntui tällä viikolla, joten minulla on aikaa.
Oletko yhä mukana vai tulitko toisiin ajatuksiin?
En ole tullut toisiin ajatuksiin.
Mitä väliä sillä on?
Väliä on seuraavalla.
Minulla on ase.
Tai on, kunhan saan pekonia.
Pekonia?
Saisitko jostain pekonia?
Kyllä, luulen, että saan pekonia.
Oikeaa pekonia, ei kasvispekonia eikä kalkkunapekonia.
Vanhanaikaista pekonia, neljä viipaletta paistettuina. Tajuatko?
Tavataan täällä.
Huomenta.
Hei. Huomenta. Toivottavasti en herättänyt.
-Haistoin pekonin. -Anteeksi.
Mistä?
Hän on aikuinen mies.
Aivan.
Laitatko meille aamiaista?
Haistan pekonin.
Mene takaisin sänkyyn. On vielä aikaista.
Voit syödä pekonia myöhemmin.
Hyvä on.
Tuleeko sinusta uusi isoäitimme?
Ei. Ei tule.
Selvä. Hyvä.
Siksi vain, koska vanha mummimme...
Tiedän. Hän oli varmasti ihana.
Pidätkö paljon pekonista?
Joo. Paljon.
En voi aloittaa päivää ilman sitä.
-Luulin sinua pescovegetaristiksi. -Niin.
Paitsi seksin jälkeenkö?
Hauskaa.
Onko sinulla suljettavaa pussia?
-Toitko kaman? -Joo.
-Rapeaa? -Aika rapeaa.
Et sanonut, miten rapeaa sen pitäisi olla.
Olin vain utelias. Seuraa minua.
Walt!
Tämä ei olekaan unta.
Sanoinhan, ettei se ole unta. Tämä on ystäväni Claire.
Terve, Claire.
Nyt minä näen unta. Kaksi kaunista naista huoneessani.
Hyvin ystävällistä. Kiitos.
Voi luoja, toit sen. Haistan sen.
-Minähän sanoin. -Saanko nähdä sen?
Tuo se tänne.
Ole kiltti.
Missä sinun vehkeesi on? Se tuliase?
Se on kaapissa, ylähyllyllä oikealla.
Puisessa tammipelilaatikossa.
-Tammi. Selvä. -Tammipeli, niin.
Saat pekonin.
Kiitos.
Hyvä jumala, kuinka ihanaa.
Eihän ole liian rapeaa?
-Täydellistä. -Hyvä.
-Missä se hiton ase on? -Luoja, olet enkeli.
Mitä tarkoitit, kun sanoit, että aika näyttää pojanpoikani?
Siinä pojassa on jotain vikaa.
Ei, Jamesissa ei ole mitään vikaa. Olet onnekas paskiainen.
Näen tammipelin, mutten yletä siihen.
-Hei, Walt. -Hei vaan.
Kas hei, Evie.
Claire ja Evelyn, ystäväni.
Olen tavannut Evelynin.
Toki. Olemme nähneet toisiamme.
-Mitä sinä syöt? -Pekonia.
-Se on herkullista. -Et saisi syödä sitä, Walt.
Älä viitsi.
Hyvät naiset, minun on katetroitava herra Mangopian,
joten tämä vierailu lienee ohi.
Hector, tekisitkö palveluksen?
Tuolla ylhäällä on laatikko, tammipelilaatikko.
Yletytkö siihen?
Toki. Täälläkö?
Naiset haluavat lainata sitä.
Se on painava. Mitä siinä on?
Ase vain.
Olet hulvaton, Walter. Ole hyvä.
Kiitos.
Mukavaa katetrointia.
-Kiitos. -Nähdään pian.
Nähdään.
-Walt... -Tämä on tosi hyvää.
Mikä se on? Onko se lelu?
Se on valopistooli. Minulla oli valopistooli purjeveneessäni.
-Oliko sinulla purjevene? -Oli. Annettella ja minulla.
Kuka Annette on?
Nainen, jonka kanssa olin naimisissa.
Ai...
Hyvä.
Olen iloinen, että hyväksyt.
Tapasimme 2006, menimme naimisiin 2009 -
juuri ennen hänen kuolemaansa.
Hän halusi naimisiin. Tein sen hänen vuokseen.
Vuonna 2009. Vau. Olen pahoillani.
Olen pahoillani, että hän kuoli ja etten tavannut häntä.
Hän on tuossa valokuvassa.
Hän oli loistava viulisti.
Eikä vain viulu. Mandoliini, kitara...
Hän hallitsi minkä vain kielisoittimen.
Onpa hän kaunis.
Claire...
Halusin näyttää, miten tämä ase ladataan.
Se avataan ja painetaan tätä nappia.
Tämä on patruuna, punainen puoli sisäänpäin.
Sitten suljetaan.
Se on ladattu.
Mutta...
Eihän sillä voi tappaa ketään?
Voi kyllä. Enimmäkseen itsensä, jos ei ole varovainen.
Tuolla voi polttaa reiän jonkun läpi.
Miksi päätit auttaa minua?
"Koska en voi todistaa rakastajaa, aion todistaa roiston."
Anteeksi?
Rikhard III. Shakespearea.
Vain sinä, Evelyn.
Olen kaivannut sinua.
Sinulla oli numeroni.
Sinullakin oli minun numeroni.
Olemme siis molemmat surkeita ystäviä.
Kuka se on?
Ralph. Makasin hänen kanssaan viime yönä.
Ihanko totta?
Niinkö hyvin se meni?
Ei, se oli hyvä. Ei vain...
sitä, mitä tulin hakemaan.
Se soi.
Niin, Howard? Claire tässä.
Hei, Claire.
-Haluan tulla käymään. -Haluatko?
-Haluan. -Sano, että sinusta tuntuu pahalta.
Niin. Minusta tuntuu pahalta.
Haluan tulla pyytämään anteeksi. Henkilökohtaisesti.
Pyytää anteeksi mitä? Sitäkö, että uhkasit tappaa minut?
Niin. Sitä.
Hyvä on. Anteeksipyyntö hyväksytty.
Minusta vain tuntuu...
Hullulta. Olen ollut hullu, Howard.
Hullu nainen. Minä...
-Stressi. -Se johtuu varmaan stressistä.
Minulla on ollut paljon stressiä matkustamisen takia.
Jestas sentään.
Luoja.
Haluan, että olemme ystäviä.
Kurjaa...
Kurjaa ajatella, että tulin tänne asti -
ja että tämä olisi viimeinen kerta, kun näen sinut.
Minun pitäisi tulla pyytämään anteeksi ennen kuin menen kotiin.
Jotenkin minusta tuntuu, ettei Joyce haluaisi,
että tämä päättyy näin.
Kuule. Menen puistoon Allien ja lasten kanssa.
Kenties voisimme tavata siellä.
Täydellistä. Missä?
Lataanko aseen nyt?
En lataisi. Se ei saa laueta vahingossa laukussasi.
Otanko sen vain esiin ja lataan sen hänen edessään?
Niin kai.
Sinun ei tarvitse todistaa minulle mitään.
Tiedän jo, että olet sekopää.
Ei.
Olit oikeassa.
On niin paljon asioita, joita en ole koskaan tehnyt loppuun.
Isäni kutsui minua "LL:ksi".
"Pikku luuseri" lyhennettynä.
Onpa kurjaa.
Muistan hänet univormussaan valmistujaisissa.
Pidäthän Allien ja lapset kiireisinä?
Tuolla he ovat.
Voi luoja. Hänellä on se kamala lepakko mukanaan.
Isä, älä puhu noin.
Se, mitä hän sanoi äitisi valvojaisissa, oli kohtuutonta.
Eikä se ole edes paha sana, eihän?
-"Lepakko"? -Sinun sanomanasi on, joten älä sano.
Taidan mennä puhumaan Clairelle.
Kieltäydyn puhumasta Evelynille.
Hitto.
Hei, Howard.
Pieni neuvo...
Hei, Claire.
Hyvä, että soitit.
Olemme vanhoja ystäviä. En halua välillemme pahaa verta.
Niin.
-Istutaanko juttelemaan? -Hetkeksi vain, minä...
Hei, Evelyn.
Hei.
Et varmaan uskonut näkeväsi minua enää.
Tämä on yllättävää.
Kai minun pitäisi...
Mitä? Pyytää anteeksiko?
Olen ajatellut sitä paljon. Ehkä minun pitäisi.
Lapset. Tulkaa heti tänne.
Mikä pikkuisen nimi on?
-Joyce. -Joyce. Kiva nimi.
Menemmekö karuselliin vai emme?
Joo, menkää jonoon portille.
Kun sanoin, että valehtelit, tiesin, ettet valehdellut.
Löysin kirjeitä käydessäni läpi äitini tavaroita.
Isäni ei pystynyt siihen. Hän oli hermoraunio.
Pengoin äidin työhuoneen.
Hän säilytti osan kirjeistäsi.
Niinkö?
Rakkauskirjeitäkö?
Ne olivat hyvin vilpittömiä ja suorasanaisia.
Pyhä jysäys.
Säilyttikö hän kirjeet kaikki nämä vuodet?
Jumprahuiti. Olen innoissani.
Meillä on ylimääräinen lippu. Haluatko kyytiin?
Mielelläni.
Kuule, Claire...
Minä ymmärrän.
Ymmärrän syyllisyyden. Se on kamala tunne.
Se vääristää kaiken.
-Syyllisyyden? -Kyllä, ymmärrän syyllisyytesi.
Minäkin tunsin sitä vuosia.
-Syyllisyyttäni mistä? -Siitä, mitä tapahtui.
Synnistämme.
Älä huoli, hän ei tiennyt siitä. En kertonut hänelle koskaan.
Silloinkin, kun raitistuin ja sovitin tekojani, en kertonut hänelle.
Ei ollut syytä. Se olisi aiheuttanut liikaa tuskaa.
-Sovititko tekojasi? -Kyllä.
Soitin läheisilleni, joille tunsin tehneeni vääryyttä.
Se oli oikein parantavaa.
Se muutti minua. Koko prosessi.
Voisitko istua hänen kanssaan?
Joycien kanssako? Toki.
Saanko?
Hevosten selässä minua huimaa.
Niin minuakin.
Etsitkö nenäliinaa?
Hups, pudotit tämän.
Minun pitää palata lastenlasteni luo.
Voi luoja, sitä energiaa.
Mikä tuo on? Mikä hitto tuo on?
Onko tuo lelu?
Se on valopistooli.
Hätätilanteita vartenko?
Haluan, että kerrot totuuden.
Haluan, että sanot sen.
Haluan sinun sanovan, mitä tapahtui.
Mitäkö tapahtui?
Mitä tapahtui?
Harrastimme seksiä!
Se oli ehkä vähän rajua,
mutta harrastimme seksiä yhtenä humalaisena iltana.
Toivon, ettei sitä olisi tapahtunut.
En ikinä halunnut pettää Joycea, etkä sinäkään satuttaa ystävääsi.
Se ei ollut seksiä.
No niin, älä osoittele. En vitsaile.
Istu alas.
Älä komentele minua. Olen saanut tarpeekseni.
Istu alas, tai ammun sinut.
Sinäkö? Ammut minut?
-Valopistoolillako? -Poltan sinuun reiän.
Teen sen takuulla.
Sinähän olet harhainen. En tiedä, mitä luulet välillämme tapahtuneen...
Tiedätpäs.
Luulen, että kärsit dementiasta.
Syytät minua siitä, mitä sinun ja Ralphin avioliitossa tapahtui.
Minusta olit hänelle kamalan ilkeä.
Koska olet mielestäni sellainen ihminen,
yksi niistä, joka ei ole koskaan tyytyväinen.
Sinua ei ole luotu olemaan onnellinen.
Lakkaa valehtelemasta.
-Haluatko totuuden? -Lakkaa valehtelemasta.
-Haluatko totuuden? -Kyllä!
Kerron sinulle koko helvetin totuuden.
Olen järkyttynyt.
Olen järkyttynyt äärimmäisestä itsekkyydestäsi.
Menetin juuri elämäni rakkauden.
Hän oli kaikkeni.
Kaikkeni minulle!
Sydämeni on revitty irti,
ja sinulla on otsaa tulla tänne,
tulla tänne helvetin pyssysi kanssa ja...
Howard.
Apua!
Apua! Joku sai sydänkohtauksen!
Hoplaa.
Hopoti, hopoti.
Tietääköhän siskosi, ettei tuo ole oikea hevonen?
Hei!
Voi luoja.
Pelastitko isoisän hengen?
Äiti sanoi, että pelastit isoisän hengen.
Niin. Ilmeisesti.
Emme tiedä sitä.
Hänen tilansa voi vielä huonontua.
Haluatko kuulla jotain huvittavaa?
Joyce säilytti rakkauskirjeeni.
-Sepä huvittavaa. -Eikö olekin?
Allie kertoi.
Olen innoissani. Kaikkien niiden vuosien jälkeen.
Heittiköhän Allie ne kaikki pois?
Puhuiko isoäitisi koskaan minusta?
Evelynistä?
En tiedä.
Ei se mitään. Mietin vain.
Hän on kunnossa.
Onneksi sinulla oli se valopistooli.
Miksi sinulla oli se?
Hänellä on aina sellainen.
Yllättyisit, mitä kaikkea tuohon laukkuun mahtuu.
Oliko se sydänkohtaus?
Sitä ei uskota sydänkohtaukseksi.
Se saattoi olla paniikkikohtaus, ehkä vatsahaava.
He eivät tiedä. He pitävät hänet yön yli varmuuden vuoksi.
Eikö hän siis kuole?
He tekevät vielä kokeita, mutta hän ei ole enää vaarassa.
Heidän mukaansa oli hyvä, että hän tuli.
Hänellä on ollut stressiä.
Stressihän tappaa.
Ilmeisen hitaasti.
Voisinko nähdä hänet?
Luulen niin. Hän varmaan haluaisi nähdä sinut.
Mutta hän sai juuri rauhoittavaa, joten hän saattaa nukkua.
-Niin. Mikä huone? -814.
Claire...
Kuolen nälkään.
Vien lapset alakertaan välipalalle ja palaan sitten ylös.
Voinko jäädä? Ei ole nälkä.
Ei, voit tulla mukaamme.
Mutta minulla on peli kesken. Yritän ennätystä.
Voitko pitää häntä silmällä?
Toki.
Voitko olla mainitsematta mitään...?
Mitään sapfista? Toki. Ei hätää.
Palaamme pian. Tulkaa, tytöt.
Voi luoja, ei.
Hoitaja!
Joyce oli käymässä sairaan äitinsä luona.
Hän kysyi, voisinko tuoda sinulle ruokaa.
Hän sanoi, että...
Ei voinut luottaa, että ruokkisit itseäsi.
Hän oli huolissaan sinusta.
Hän sanoi, että olit juonut paljon.
Se oli virhe.
Se, mitä välillämme tapahtui, oli virhe.
Oliko virhe...
puristaa rintojani niin kovaa, että niitä särki viikon?
Että laitoit jalkasi jalkani taakse ja kamppasit minut lattiaan.
Sitten tulit päälleni...
ja vedit peniksesi esiin.
Laitoit kätesi kurkulleni ja uhkasit kuristaa, jos huutaisin.
Sitten painoit kasvoni lattiaan,
nostit hameeni ja tungit sen sisääni?
En ikinä pakottaisi ketään. En ikinä tekisi niin.
Sinä halusit sitä.
Tuijotit minua aina.
Huomasin sinun... tuijottavan.
Sinulla oli ongelmia omassa avioliitossasi, et vain muista.
Älä viitsi. Siitä on 45 vuotta.
Siitä on 46 vuotta.
Mikä sen huoneen numero olikaan? 814?
Älä puhu tuntemattomille.
Voi paska.
Claire, ei! Älä!
Ei!
Kiitos.
Haista paska.
Claire.
-Claire. -Miten kehtaat?
Miten kehtaat estää minua?
En voinut sallia sitä. En halua, että vietät loppuelämäsi vankilassa.
Ehkä haluan sitä.
Ehkä olisin mieluummin vankilassa tietäen hänen kuolleen.
Jos haluat vankilaan, ehkä pääsetkin.
Murhayrityskin on rikos.
Ei hän mitään sano.
Koska hän tietää, että se on totta.
Hän tietää sen olevan totta.
Eikö sinulla ole lapsi? Lapsenlapsia? Talo?
Luoja, se on Ralph.
En tiedä, mitä hän haluaa.
Tiedäthän sinä, mitä hän haluaa.
Luuletko, että minulla käy nykyään flaksi?
Minulla on vain sello, jota en voi enää soittaa.
Optio huoneeseen palvelutalossa,
sitten kun pysty hoitamaan huonettani itsenäisten osastolla.
Tiedätkö, mitä sinulla on?
Olet tehnyt elämässäsi, mitä haluat.
Se sinulla on.
Mene sisään.
Menen bussilla.
Voi luoja.
Helvetti.
Mitä?
Herätinkö sinut?
-Mikä hätänä? -Ei mikään.
Ajattelin vain, haluaisitko lasin vodkaa.
En juo.
Entäs marisätkän?
-En. -Vähän heroiinia? Kokaiinia?
Anteeksi, että häiritsen.
Olet niin kaunis.
Claire.
Hän voi hyvin. Haen hänet myöhemmin tänä aamuna.
Hyvä.
-Lennätkö silti pois tänään? -Lennän.
Hyvä. Oli mukava nähdä sinua.
Kiitos, että tulit.
Äiti rakasti sinua paljon.
Rakastin häntä.
Ja isovanhempiasi...
He kohtelivat minua ja miestäni hyvin, siis ex-miestäni.
En ollut koskaan nähnyt sellaista läheltä.
Rakastavaa perhettä.
Kiitos, että kerroit.
Tässä ne ovat.
Niitä on paljon.
Kiitos.
Hei hei.
Hei, Dottie. Mitä kuuluu?
Hei. Evelyn. Et käy täällä kovin usein.
Pahvi tarttuu hampaisiini.
Liitytkö seuraani?
Viimeksi, kun puhuimme, kutsuit minua "ahdasmieliseksi filistealaiseksi".
Se on kohteliaisuus minun sanomanani.
Etsin sanan "filistealainen".
Se ei ole kohteliaisuus.
Hei.
Tulitko taas käymään isoisäsi luona?
Tässä.
Ei, ei. Sinun kuului pitää ne.
Ei.
Mikä hätänä?
James.
-James! -Onko tämä se nainen?
Kulta, mene autoon Butterscotchin kanssa.
Pärjääkö hän koiran kanssa?
Se on hänen koiransa.
Tulimme tapaamaan hänen isoisäänsä.
Tiedän.
Emme tule tänne pukeutumisleikkejä varten.
Ette varmaan,
mutta jos James haluaa leikkiä, mitä haittaa siitä on?
-Kiitos kasvatusneuvoista. -Ole hyvä.
-Voimmeko lähteä? -Evelyn.
Claire, mitä teet täällä?
Toin sinulle jotain.
-Mene autoon, James. -Mene.
Olisinpa isoäitisi.
-No, et ole. -Kunpa olisin.
Leipoisin sinulle keksejä.
Ostaisin sinulle puseron.
Sanoisin joka päivä, miten täydellinen olet.
Olisit loistava isoäiti.
Ala tulla.
Älä koskaan sano ei koskaan. Näytät upealta tekojalokivissä.
Odota, Butterscotch!
Butterscotch! Ei, ei. Butterscotch!
Claire!
Käteni.
Koeta kestää, sisko.
Miten lonkkasi voi?
Lonkkani on kunnossa.
Onko kyse vain käsivarrestasi?
Vain käsivarteni tuntuu murtuneen.
Kaipa se on onnekasta. Lonkkasi kannalta siis.
Niin... Jestas, varo. Voi luoja!
Voi luoja.
Se oli pysähtymismerkki.
Näen sen. Nyt.
Milloin viimeksi sinulla oli ajokortti?
Kahdeksan vuotta sitten.
Olisi pitänyt antaa sen perheen viedä meidät.
Ja mennä kyytiin sen koiran kanssako?
Itse asiassa latte maistuisi.
Ei. Lääkäri kielsi kofeiinin sinulta.
Voimme hakea kofeiinitonta.
En juo kofeiinitonta. Pilaa koko idean.
Sinun on totuttava siihen, koska minulla ei ole kotona muuta.
Toivottavasti et määräile minua koko ajan Philadelphiassa.
Jos aiot, en taida muuttaa luoksesi.
Voi ei.
Mitä toit minulle?
Ne kirjeet.
Rakkauskirjeesi Joycelle. Niitä ei heitetty pois.
Niinkö?
Menin talolle ja hain ne Allielta.
Teitkö sen minun vuokseni?
Ajattelin, että haluaisit ne.
Se oli oikein huomaavaista.
Tuli mieleen, että olisin voinut pyytää Biltmore Armsia soittamaan ambulanssin.
Tuo oli ensiavun sisäänkäynti.
Olisimmeko saaneet käyttää sitä? Onko tämä hätätapaus?
Ei kai sinulle.
Käännynkö takaisin?
Näen sinut kyllä.
Haen latten.
Äitisi haluaisi, että hakisin.
En viivy kauan. Aulassa on kahvila.
Eikä mitään hemmetin kofeiinitonta.
Isä.
Mihin hittoon minä pysäköin?
Edempänä on yksi paikka.
Se on heti kulman takana.
Varo!
Mitä helvettiä?
Voi luoja, se on hän.
Voi luoja. Te!
Melkein tapoitte minut, senkin sekopäiset huorat!
Luoja!
-Paska. -Voi luoja.
Paska!
En nähnyt häntä.
Hyppäsi vain eteen.
Voi! Hän on kuollut.
Voi luoja.
Perkeleen helvetti!
Evie, hän on kuollut.
Olen pahoillani.
Hän on kuollut.
Mitä helvettiä?
Etkö ole iloinen, etten antanut sinun tukehduttaa häntä?
Olen.
Hei, neidit.
Hei taas.
Mikä tragedia...
heti toisen perään.
Niin.
Mutta he molemmat lienevät nyt paremmassa paikassa.
En ole varma molemmista.
Claire, toin kamerasi.
Ostin filmirullan ja panin sen siihen.
Ralph, tuo on todella suloista.
-Kiitos. -Todellakin täyttä palvelua.
Ottaisitko meistä kuvan?
-Täälläkö? -Niin. Ole kiltti.
Totta kai.
-En ole kovin hyvä kameran kanssa. -Tarkennan sen valmiiksi.
-Evie, seiso tässä. Seiso tässä. -Selvä.
Joo.
No niin, tässä. Ole hyvä.
Okei.
Varmista, että hauta näkyy taustalla.
-Selvä. -Muikku.
Muikku.
-Napattu. -Hienoa.
Tuo ei ole sopivaa.
Oletpa ystävällinen. Kiitos.
No niin.
Jätän teidät vaihtamaan kuulumisia.
Tai mitä sitten touhuattekin.
Ralph. Näkemiin, Claire.
Claire, haluaisitko lähteä lounaalle?
Ei mitään romanttista, vain lounas.
Miksei mitään romanttista?
Entä jos haluan romantiikkaa?
Onko se ongelma?
Ei minulle.
Selvä.
Mutta jätetään toiseen kertaan. Menen lounaalle ystäväni kanssa.
Tuo oli mukavaa.
Evie, odota!
Lähtisitkö lounaalle?
Toki. Miten olisi pekonivoileipä?
Tekstityksen käännös: Petri Kaivanto