אנחנו הולכים לרכוב 21,000 ק"מ דרך 13 מדינות.
מאושואיה, הלוך וחזור בין ארגנטינה וצ'ילה, למדבר אטקמה,
משם ללה פאס לפני שנחצה את אגם טיטיקקה,
ונמשיך לאורך הרי האנדים לקולומביה, משם לפנמה,
דרך מרכז אמריקה ומקסיקו ונגיע ללוס אנג'לס כעבור מאה יום.
- ראס מלקין, במאי-מפיק -
ניתן לבחורים מצלמות וידאו,
ויהיו להם גם מצלמות עם מיקרופונים על קסדות הבטיחות
כך שיוכלו לצלם את עצמם בדרך.
זה כביש? אלוהים אדירים!
- דיוויד אלכסניאן, במאי-מפיק -
על אופנוע שלישי
ירכב קלאודיו הצלם שלנו.
בנוסף, ראס ואני ניסע בשני טנדרים חשמליים
יחד עם הצלם ג'ימי,
ועם אנתוני וטיילור שיסייעו בלוגיסטיקה.
אנחנו נצלם את הבחורים מהטנדרים
ונחבור אליהם בגבולות.
חוץ מזה, האופנועים יהיו לבדם בשטח.
אואחקה, מקסיקו -
- עוד 3711 ק"מ עד לוס אנג'לס -
אנחנו צריכים לעבור אזורים שונים במקסיקו.
יש אנשים שאומרים שהם מסוכנים.
יש אנשים שאומרים שהם לא כל כך מסוכנים.
עדיף לא לרכוב בלילה.
כנראה לא רעיון טוב.
כן, בדיוק. נראה.
אבל אין ספק שיהיה משעשע כשנקבל את האוטובוס.
אני מת לראות איך הוא בתנועה.
עצור -
בחיי, זה טוב, דייב.
תיכנסו ותראו. -בוא נראה. אני רואה.
טוב.
כן, המושב שוקע. -וואו.
זה ממש נמוך. -קצת נמוך מדי.
אם יש בעיה, עדיף שתהיה כאן
ולא באמצע צ'יוואווה, נכון?
לא רוצים בעיה בצ'יוואווה. -צינורות?
אבל אני אחפש לי כלבלב בצ'יוואווה.
צ'יוואווה.
אתם צריכים להחליט. -אולי שיצבעו בכחול...
את אלה בכחול בצד אחד וכתום בצד השני?
היית צריך לבקש.
אוי, אלוהים.
תראה.
אולי זו הייתה החלטה שגויה.
- מייקל, מפיק מקומי -
בואו נלך על... עצור כשתראה כתום שמוצא חן בעיניך.
הכחול הזה בא לי טוב. -זה?
זה. -אה, זה.
כן, זה יכול להתאים.
כן, אחי.
חשבתי על Long Way Up. -או...
צריך לוגו של Long Way Up. -אולי לוגו של ברק?
בהחלט. -אתה יודע, ברק חשמלי כזה?
עם קו שחוצה אותו כי זה האוטובוס לא חשמלי.
טוב, המושבים.
תחליטו איך אתם רוצים אותם.
כלומר, אם אלה בסדר... -אפשר להשאיר רק ארבע או חמש שורות
ויישאר לנו מספיק מקום לדרגשי השינה ולאופנועים, נראה לי.
הם פשוט קצת רחוקים בשביל הרגליים.
ענקי האוטובוס הזה.
יש כל כך הרבה מושבים.
אוי ואבוי.
אלה הבלמים.
- עומאר, חשמלאי -
בלמי החירום למתי שהוא מנמיך ליד המדרכה.
אבל איפה... אורות הבלימה?
תלחץ על הבלמים. -אורות הבלימה.
דיוויד, הנה זה. בסדר.
כמה משקל ירד ממנו בלי כל הכיסאות?
הוא יעוף. הוא יטוס 160 קמ"ש.
האוטובוס המעופף.
לכולם צריך לשחרר את הברגים מלמטה, לא?
אתה רואה אותם? -כן.
אחד מאיתנו יצטרך לזחול מתחת ולהחזיק את האומים,
ואחד יצטרך לשחרר את הברגים.
פשוט נצטרך לשכב ו...
מלוכלך למטה, בנאדם.
טוב.
צ'רלי, כדאי שתרכיב משקפי מגן.
אני מרכיב משקפי קריאה.
אוי...
זה היחיד שאני לא מגיע אליו.
זה?
נצטרך להוציא לפחות אחד, אז קדימה.
כולם יצחקו עלינו...
כל חיי צפיתי, לא פעלתי ולא עשיתי את הדברים האלה בעצמי.
צפיתי בתוכניות.
אנשים בונים אופנועים ומכוניות.
אנשים מקועקעים בכל אמריקה...
ואז אתה מנסה לשחרר בורג מול המצלמה
ואתה קולט כמה הם טובים, האנשים האלה.
אני מנסה לשחרר בורג.
נו כבר.
אני שמח לראות שהפלדה הגיעה כי חייבים לבנות את הרמפות.
תישאר שם. רק תחזיק את זה.
יש מספיק מקום לשניים, או לא? -הוא אומר שכן.
אז נלך על פעמיים עשרים אינץ'.
נעשה את זה ברוחב מטר.
שלושה מטר.
- אנריקה, מכונאי -
רוחב 50 ס"מ ואורך שלושה מטר.
הוא פותר לי את הבעיות. -כן.
מצאתי אחד...
מצאתי אחד כאן. -טוב.
קשה מאוד למצוא.
מצאתי אחד. אני ממשש אחד.
הוא לא יודע כמה זה קשה וכמה מעט מקום יש לי כדי לעבוד.
זהו.
טוב, את זה מצאתי. חכה.
רגע, חכה...
נתחיל כאן.
אתה מצליח. תמשיך, תמשיך.
קדימה. תן קצת...
כמעט סיימת.
תמשיך.
כמעט סיימת.
עכשיו... -הוצאנו אחד.
יש! -הוצאנו אחד.
טוב. תודה, חבר.
תזמון מושלם.
הוצאנו אחד, דייב.
עכשיו נשאר רק לבנות את המיטות, צריך להוציא את הברגים,
צריך להתקין את התאורה, צריך להתקין את כל החשמל,
לגמור את הדלת, לפתוח את הדלת קצת יותר,
להתקין את הגגון, למצוא מקום לשים את הגנרטורים,
למצוא גנרטורים.
זה הכול, פחות או יותר.
לא נשאר הרבה מה לעשות.
לזה לא צפינו כשיצאנו לדרך באושואיה, מה?
שנהיה...
שנהיה מתחת לאוטובוס הזה עשרה ימים לפני הסוף.
יש עוד היום ומחר כדי לגמור את זה.
אין לנו... אין לי זמן, בנאדם.
הוא עוד לא התחיל לרתך
כי החרא הזה היה אמור להיות כאן ב-8:00 בבוקר.
למרות שזה מטורף, אני רוצה פלדה ואלומיניום בשביל פוליסת ביטוח.
צריך שהדבר הזה יהיה תקין מבחינה מכנית.
הרמפה היא החלק הכי חשוב בכל הדבר הזה חוץ מהחלק המכני.
אז כאן זו קורת התמיכה הראשית...
- מאט, ריוויאן -
שאני מניח שמחזיקה את כל האוטובוס שלא יתנודד.
אנחנו צריכים לחתוך בה.
יש תמוכה אנכית כאן וכאן.
אני אתקין טריז שיבוא מכאן
ויעלה בזווית של 45 מעלות לתמיכה האנכית מכל צד.
כך הוא יחזיק את הכול במקום בזמן שאחתוך את זה.
אורות בלימה, פנסי איתות, פנסים קדמיים.
הדבר הזה, זה שמאחור ואז פנסי הלד.
למקרה שלא יהיה מספיק זמן. -כן.
למעשה, אם הפנסים לא יעבדו, אפשר להסתדר עם שש נורות קטנות.
אני צריך להכניס חלקים כדי לתמוך בזה,
ואז כשאחתוך אותה, היא לא תישבר ויקרה משהו.
יש לנו פסולת מתכת?
בוא נבנה לפחות את זה.
אבל אני חייב להתקדם עם הרמפה. -אני יודע.
מצחיק שרכבנו מגואטמלה, לא?
רק לפני כמה ימים.
אני מביט במפה ושואל, "איך עשינו את זה?"
ואז אני נזכר שעשינו את זה ברכיבה.
הכול נהיה קצת פסיכי.
המוח שלי, אני לא מצליח לקלוט.
אתה מסתכל על הקצה התחתון של ארגנטינה וזה קילומטרים מכאן.
ואתה חושב, "אלוהים אדירים, אנחנו... זו דרך ארוכה לרכוב."
זו דרך ארוכה מאוד למעלה, הפעם.
נכון?
נראית ארוכה בהרבה מהפעמים הקודמות, אבל לא.
היא קצרה יותר, אבל נדמית ארוכה יותר.
נכון. לא יודע למה.
הזדקנו.
נראה לך? -כולנו זקנים ועייפים יותר.
מלוכלכים יותר. -אזרוק אותך תחת גלגלי האוטובוס.
מה שעשית בשלושת הימים האחרונים, לא הייתי יכול לעשות בלעדיך.
עבודה מדהימה. תראו את הדבר הזה.
עוד לא סיימנו.
אני צריך את מחר, כן?
מחר יהיה כמו... צריך לסגור את כל הפינות.
בסדר. -אבל שיהיה לנו יום נהדר מחר.
טוב? גרסיאס. תודה, אחי. -כן, כמובן, כמובן.
האוטובוס נראה מדהים, אבל יש עוד המון עבודה.
נשאר רק יום אחד לסיים אותה.
איך הם יספיקו לעשות הכול?
אני רוצה לראות אם הגיעו חלקים.
הגגון אמור היה להגיע.
כן!
תראו את זה.
הם בנו את זה ביום אחד.
את זה ואת הסולמות.
תראו את הריתוכים היפים, וגם צבעו.
ביום אחד.
אני לא מבקש מהם לעשות,
הם יודעים איך לעשות את זה, ועושים את זה יותר טוב משהעזתי לחלום.
הם עושים כמיטב יכולתם כדי להכין אותנו.
היום החמישה בחודש,
התחלנו עם הדבר הזה בארבעה בחודש.
דבר כזה פשוט לא קורה בשום מקום.
תראו אותם.
כן, אותו דבר.
כאן, לא?
כן.
זה ציר ממש חמוד.
אז אולי יש רקת קצת...
אתה יודע, תן לי קצת...
כן, הוא אמר שהוא יכול לעשות כמו...
טוב.
הכתום מוכן.
צ'רלי. -תראה את זה.
הוא חושף אותו.
גועל נפש.
נראה נפלא, הכחול והכתום. -מדהים.
בעיניי הכתום בולט קצת יותר משהיית...
אני חושש לעמוד על החלק העליון של הרמפה...
ולנסות להכניס את האופנוע.
מה...
הבנת מה אני אומר?
הייתי שמח לחזור ולמדוד את זה שוב כמו שצריך
ולראות כמה מקום יש באמת.
כן. נלך למדוד את האופנוע.
כמה אמרנו שזה? 132 ס"מ?
זה 129.5. -129.5.
אתה בטוח שנספיק לסיים עד מחר בבוקר?
אתה בטוח, לא? תראה אותך.
כן, נסיים.
מקסיקו יוצאת מן הכלל עד כה,
והאנשים כאן פשוט מדהימים,
אבל אנחנו צריכים להתייחס ברצינות לעצה שלא לרכוב בלילה.
הרגע דיברתי בטלפון עם אס.או.אס אינטרנשיונל,
שהם אלה שמייעצים לנו בענייני ביטחון,
והם למעשה אמרו לנסוע לכיוון הזה.
לאל פאסו? -לאל פאסו.
אני לא רוצה להשחיר את מקסיקו כי אני אוהב אותה מאוד
ועד עכשיו פגשנו כאן רק ידידותיות ואנשים נחמדים.
כמו שמישהו אמר, לא חשוב איך מתחילים אלא איך מסיימים. נכון?
כן. -אז אנחנו צריכים לסיים חזק.
גנרטורים, אם תוכלו לפחות להכין אותם
כדי שאוכל להגיד לחבר'ה שנאסוף אותם בדרך.
אני אטפל בזה. אני צריך את חבייאר.
אני רוצה לוודא שהניירת מוכנה.
מה מצב הניירת?
סוכן הביטוח יגיע בעוד 50 דקות.
לוחיות הרישוי ב-11:00.
מה? -לוחיות הרישוי.
זזים ב-7:00 בבוקר.
כן, אבל זו הממשלה...
זה לא תלוי בי, אתה יודע. -זה הממסד.
זה הממסד.
יש משהו שאפשר לעשות?
לא. -המשרד סגור עכשיו.
חסרים מסמכים
אבל הבעיה העיקרית היא שהאופנועים אולי לא יעברו בדלת
ואנחנו חייבים להמשיך בדרך מחר.
הגובה של האופנועים הוא 129.5 ס"מ עד הקצה העליון של המראה.
כמה ס"מ עד הקצה העליון של המראה?
129.5.
בין 129 ל-132 ס"מ, וזה בדיוק הגובה של הדלת.
אז נצטרך להסיר את השמשה,
ואני לא חושב שהם ייכנסו גם כמו שהם.
יואן הלך לבדוק פעם נוספת, ועד הכידון זה 132 ס"מ,
והפתח הוא רק 132 ס"מ, אז אין מצב שהם ייכנסו.
אבל הבעיה היא...
כלומר, אם תסתכלו על זה, עכשיו 17:30.
אנחנו נוסעים בבוקר.
יש לנו הרבה עבודה.
אנחנו משפצים את האוטובוס כדי שיסיע את האופנועים.
אם האופנועים לא ייכנסו לתוכו, זה פשוט לא יעבוד.
כאן, כאן וכאן. -כן, כן.
סי, סי.
איך אומרים "מקסימום" בספרדית?
מוצ'ו. -מוצ'ו?
איפה שהיית.
בדיוק. -כן.
עכשיו 3:00 לפנות בבוקר, ביום שאנחנו אמורים לזוז.
החבר'ה עדיין עובדים.
הם עבדו כל היום.
הם עבדו כל הלילה. כולם.
האנשים הכי טובים שהכרתי בחיי.
הבעיה העיקרית שלנו עכשיו
היא הכנסת הרמפות.
שתי רמפות, זו ליד זו, יאפשרו לנו להיכנס.
מרגש אותי לראות כמה קשה הם עובדים.
הם לא ביקשו שום תוספת.
הם לא ביקשו הרבה בכלל.
הם פשוט מחויבים כל כך... לנסות לעזור לנו.
יום האוטובוס.
יום האוטובוס...
אני צריך להיזהר שלא תראו...
- יומן מצלמה -
את התחת שלי בהשתקפות בטלוויזיה.
אם, דיוויד עשה עבודה מדהימה כשמצא את האוטובוס,
הביא שני מכונאים ורתך, הביא את מאט שיגדיל את הדלת.
הוא פשוט תזמר את זה במהירות הבזק.
זה יהיה נפלא.
נרכב, נעלה את האופנועים לאוטובוס ואז ניסע אל תוך הלילה.
ובזמן הנסיעה האופנועים נטענים.
אני כל כך מתרגש.
מקסים.
הם לקחו אוטובוס ישן ומצ'וקמק
והפכו אותו לרכב חלומות משוגע
נושא אופנועים, מלין אנשים,
של Long Way Up.
תודה.
תראה את זה.
כל הכבוד, דייב.
אה, כן. -נראה מדהים.
נראה נפלא. -וואו. הדרגשים במקומם.
דייב, זה אדיר. -לא ייאמן.
כל הכבוד, חבר.
כן, יש מזרונים.
בצד המכני, היו חסרים הרבה חלקים
והיינו צריכים להביא אותם מכל מקסיקו.
עשו את כל העבודה המכנית כדי שהאוטובוס יהיה תקין מבחינה מכנית.
ואז רצינו להתאים אותו לצרכים שלנו.
למצוא מסגר שייבנה את הגגון בזמן ואת המיטות
כדי שהאוטובוס יישאר שימושי אבל נוכל להכניס את האופנועים.
אני חושב שהדבר העיקרי, זה אחד החלקים הכי סקסיים באוטובוס.
לקח להם המון זמן לבנות את זה.
הו, אלוהים. -וואו.
והוא לא 2.5 מטר,
אלא שלושה. -הם בנו את זה?
אנחנו בנינו את הרמפה, כן. -שלב שלב?
שלב שלב. הכול מרותך.
דייב, אחי, אני חושב שמגיעה לך תוכנית משלך.
"התיקונים של דייב"
דייב שוב מתקן השבוע ב"התיקונים של דייב".
איך הוא עושה את זה?
זה אדיר,
במיוחד כשאתה מסתכל על הכחול והכתום על רקע האופנועים.
ועל כל מה שנעשה בפנים.
זה הרגע שכולנו חיכינו לו? האם הוא יתניע?
כן, רק קצת.
אחת. -כן.
לא. חכה. כן. -הנה זה.
עכשיו טוב?
כן.
יש!
יש בחיים רגעים קטנים ורגעים גדולים.
זה היה רגע גדול, העבודה על הדבר הזה.
בום! הוא התניע כל כך יפה.
וזה מרגש אותי מאוד.
הם עובדים. הם נהנים.
הם מחייכים וקורעים את התחת בעבודה.
והם סיימו בזמן.
הבעיה היחידה היא הניירת הארורה.
היינו אמורים לקבל לוחות רישוי אמש.
למרבה הצער, הן לא הגיעו אמש ונקבל אותן הבוקר.
אני משקיף על השער בתקווה שהן יגיעו, אבל...
מה התוכנית? כדי שנהיה כולנו באותו ראש.
התוכנית היא שאתם תיסעו עכשיו.
נראה אם אפשר להזיז את האוטובוס.
אבל מה שלא יהיה, נפגוש אתכם באותו מקום.
אם המסמכים יגיעו, נחזור ללו"ז המתוכנן.
יצאנו לדרך בלי האוטובוס.
האוטובוס יחבור אלינו בהמשך ואנחנו בדרך לתוך מקסיקו.
- אואחקה, טאוטיווקאן -
- עמק טוואקאן-קוויקטלן, מקסיקו -
אלוהים, קקטוסים בכל מקום.
זה בית הקקטוסים.
זה עמק הקקטוסים.
כמו גשר בשמי הקקטוסים.
וואו, הקקטוס הזה... -נראה כמו זנב של קוף.
כן, כמו מאות זנבות של קופים או נחשים או...
זה קצת דומה לנו.
אני מחקה קקטוס. פנטומימה.
מעולם לא טסתי בכדור פורח...
- טאוטיווקאן, מקסיקו -
ועכשיו יש הזדמנות.
אלוהים, זה מדהים.
אלוהים אדירים.
יואן.
וואו.
תראה את הנוף הזה. לא ייאמן. -אלוהים אדירים!
זה קורה. המראנו.
הנה הפירמידה. תסתכל.
וואו, שם. -שתי פירמידות. אלוהים.
זה מקסים. תראה את זה. זה פשוט יפה בטירוף.
מימיי לא חשבתי שאטוס עם עוד 40 כדורים פורחים.
זה בלתי רגיל.
מעל מקדש בלב מקסיקו.
זה בלתי רגיל.
תאר לעצמך בימים ההם, לצאת מהג'ונגל
ולראות שלוש פירמידות ענקיות עם רחובות וחנויות.
כמו גרסת המאיה של לונדון בשנת 350 לספירה?
אני אוהב את זה.
אני לא אוהב להסתכל למטה.
עדיין מפחיד אותי שאתה עלול ליפול.
אבל אני אוהב את התחושה של זה, כל כך נעימה וחלקה.
כל כך עדין, נכון? -כן.
ממש כיף לי כאן. זה מקסים.
תנחתי לפני הכביש או אחריו?
לא יודעת. -טוב.
נפלא כמה שזה נינוח.
יפה מאוד. -אני הייתי משקשק עכשיו.
מתקרבים.
בהצלחה לכולם.
הם תפסו אותנו.
איזו דרמה.
אבל אם לא היה מי שיתפוס את החבל, זה היה ממש דרמטי.
תראה איזו נחיתה.
וואו.
כל הכבוד.
לא התרסקנו.
נהניתם מהטיסה?
מאוד. המון תודה. -היה מקסים.
תודה רבה. בראבו. -היה מקסים.
היה טוב בשביל הטיסה הראשונה שלי, לא?
החבר'ה האלה משתתפים במרוץ צליינים,
אבל אני לא יודע על זה כלום,
חוץ מזה שהם קופצים ממשאית.
כן, כל הציוד מוכן.
- מדבר עם מפיק מקומי -
המיטות מוכנות, האוטובוס מוכן. -בחייך, לא...
החלקים המכניים מוכנים.
הפנסים מוכנים.
הכול עובד. הוא כבר בדרך. -אני הולך ל...
אני הולך למעוך ולנשוך אותך.
יש בי המון אהבת גברים כלפיך.
תודה, אחי.
אני יורד מהפסים.
נחבור לאוטובוס ולאופנועים בעוד כמה דקות.
- טאוטיוואקן - מקסיקו - ארה"ב - חוארז -
נראה לי שאנחנו מתקרבים
למקום המפגש עם האוטובוס.
מהמם.
אני מת לראות אותו על הכביש.
מה הקטע? מה הם עושים?
אנחנו צליינים שעולים לרגל לחוקילה.
אנחנו מביאים את הבתולה הקדושה כאן.
חלק הולכים ברגל, חלק באופניים. אנחנו באנו במשאיות.
וואו.
מקס, מפיק מקומי -
אלה שהולכים ברגל יצאו לפני 13 יום.
מה יש בסוף הדרך? מה המטרה שלהם?
כשנגיע, תושבי הכפר יחכו לנו בכניסה לכפר.
הם יפריחו זיקוקים. יהיו מוזיקה וקונפטי לכבוד הבתולה.
אולה.
גרסיאס. גרסיאס.
לא. בסדר, הפעם...
אוי, ניצחתי אותו שוב.
ביי-ביי.
הנה הוא. הנה האוטובוס.
שימוש ראשון ברמפה.
מקסים, חבר'ה. -מסיעים אותם.
כל הכבוד, חבר'ה. -כל הכבוד. זה מגניב.
לא.
כמו שאומרים... תודה.
זה באמת קורה עכשיו.
זה כמעט לא קרה.
זה היה הקילומטר הראשון שלנו.
נראה אם נוכל לעשות 1,600.
באמת מדהים האוטובוס הזה, לא?
אני מת עליו.
אני חושב שהמושבים נקיים ומסודרים.
הוא נוסע חלק.
וחשוב יותר, יש לו אופי.
יש לו אישיות.
מקסים.
יש אזורים קצת מפוקפקים פה ושם.
שאמרו לנו לא לעצור בהם ולהמשיך לנסוע.
והיום...
- צ'יוואווה, מקסיקו -
עברנו יותר אזורים כאלה מכל יום אחר.
אם יש חששות מסוימים או משהו בסגנון,
אני חושב שצריך להתייחס לזה במלוא הרצינות.
ועם קצת מזל, הכול יהיה בסדר.
האחרון שנשאר עומד.
יושב.
כן, כל סיפורי האימה שמסתובבים
בקשר לצפון מקסיקו.
נקטנו את כל אמצעי הזהירות הרלוונטיים.
מזג האוויר לא משהו, אבל כבר בוקר
והחבר'ה מתים להוריד את האופנועים מהאוטובוס.
רק 150 ק"מ מגבול ארצות הברית.
ואנחנו מוכנים לתזוזה.
אם נחצה את הגבול היום,
זה יהיה מעבר הגבול האחרון בטיול.
נהיה בחזרה בארה"ב וזה די מרגש.
הגענו לצפון מקסיקו.
אני חייב לומר שממש כיף להיות שוב על האופנוע.
זו הייתה אמורה להיות הרכיבה הכי מסוכנת שלנו,
הקטע הזה.
חזרנו לקרקע ואנחנו בדרך לגבול ולאמריקה.
נקווה שאחר הצהריים אפילו נהיה באמריקה.
אני מקווה שנגיע היום.
עוברים לטריטוריה מוכרת.
אי אפשר שלא לחשוב,
"טוב, זה אמור להיות קל. נכנסים לאמריקה."
אבל יש סיכוי ממשי שזה לא יהיה קל.
כולם אומרים שבכל טיול, בחמשת האחוזים האחרונים קורים דברים.
אז זה קשה
כי אנחנו רוצים להתחיל להרשות לעצמנו להרגיש אנחנו קרבים לסוף
לאחר שהשגנו את מה ששמנו לעצמנו למטרה.
וזה החלק הכי רגיש בטיול.
צ'רלי, היית מאמין? אנחנו נכנסים לחוארז.
לא, ממש לא ציפיתי לזה, אני חייב לומר.
ציפיתי למזג האוויר של אתמול, אתה יודע?
לגמרי.
נרטבתי. -אתה בסדר?
תראה את המים שם.
תראה את זה.
זה כמו נהר.
- חוארז, מקסיקו -
פספסנו את מעבר הגבול ב-40 דקות.
לא אמרו לנו שהוא נסגר ב-14:00.
לא לאנשים. אנשים יכולים לעבור 24 שעות ביום, אבל...
הציוד שאנחנו מעבירים, מצלמות וכו'.
איבדנו את הנווט שלנו,
אז עכשיו אנחנו מנסים לגלות איפה לעזאזל הגבול.
ונראה לי שאיבדנו את האופנועים כי אני לא רואה אותם.
אנחנו לא בדיוק במקום הכי יפה.
ללכת לאיבוד.
הלכנו לאיבוד בחוארז?
הלכנו לאיבוד בחוארז, כן.
אנחנו מן הסתם בטריטוריה של הקרטל.
אנחנו רחוקים מהגבול? -לא.
כעשר דקות. זה לא רחוק.
טוב. -בבקשה.
תירגעו, חברים.
מזג האוויר עשה בלגן שלם
ונראה לי שפספסנו את ההזדמנות לחצות את הגבול,
מה שאומר שניתקע בדיוק במקום שהזהירו אותנו מפניו.
- מעבר הגבול מקסיקו-ארה"ב -
זה הגבול? -כן.
זה מחנה פליטים.
האופנוע הגיע.
הנה האופנועים. הנה צ'רלי.
כן.
- ליקו, נהג -
כל הכבוד. -גרסיאס.
ליקו, תודה.
אנחנו מנסים לחצות לאל פאסו.
נראה לי שרבים מאיתנו נקשרו מאוד לאוטובוס.
אנחנו מנסים להעביר אותו.
יש הר של ניירת בשביל זה, אבל...
כאן היינו צריכים לחצות את הגבול כבני אדם.
ועשינו את זה. הדרכונים מוחתמים.
אבל עכשיו מתברר
שיואן וצ'רלי צריכים חותמת בדרכון גם בשביל האופנועים,
וזה נעשה 40 ק"מ בכיוון הזה.
- אל פאסו - חוארז -
הם יצטרכו לחזור כדי לחצות באל פאסו, טקסס.
בגלל כל ציוד הצילום שלנו,
אנחנו צריכים לנסוע 32 ק"מ, לא ייאמן, בכיוון הנגדי,
עם ציוד הצילום.
אבל קשה להתלונן על העיכוב
כשיש קהילה של אנשים שחיים כאן כבר חודשים
ומחכים לעבור את הגבול.
המראה של האוהלים האלה והכול, והגבול קרוב כל כך,
מיהם האנשים האלה?
האנשים האלה הגיעו מדרום מקסיקו...
- קלמנטה, מפיק מקומי -
לבקש מקלט בארה"ב
בגלל חוסר הביטחון בחלק מהמדינות של מקסיקו.
ארגוני הפשע איימו עליהם
שאם לא ימכרו את הסמים שלהם, הם יהרגו מישהו מהמשפחה שלהם.
לכן הם ברחו.
כמה זמן הוא נמצא כאן?
חודשיים וחצי.
אני מצטער לשמוע. אני מאחל לך הצלחה.
זו המציאות האכזרית של המצב.
חוסר היציבות שגורמות כנופיות הפשע מקשה על החיים של כולם.
כל אחד צריך הזדמנות.
הם בודקים ביסודיות.
- חיימה, נהג -
כל רכב, כל מכונית... הם בודקים.
אנשים מחכים ארבע, חמש שעות כדי לחצות את הגבול. זה לא פשוט.
רובם רוצים להיכנס לארה"ב כדי לעבוד.
הם אנשים חרוצים מאוד.
- השער המערבי, מעבר הגבול -
- אוניברסיטת טקסס, אל פאסו -
בסדר, טוב.
כן.
עוד לא לגמרי יצאנו ממקסיקו,
ועוד לא נכנסנו לארה"ב, אז...
אין לנו מושג מה כולם עושים.
אין מושג. -ואיפה הם.
- השער המזרחי, מעבר הגבול -
איפה ראס, מה קרה לדייב.
לא יודע מה קורה איתם.
אני רק יודע שראס אמר,
"תיכנסו לאמריקה בכל דרך שתוכלו. בהצלחה."
והטלפון שבק.
טוב.
אוי, נרטב לי התחת.
- ברוכים הבאים לארצות הברית -
עכשיו 2:30 לפנות בוקר.
רשמית, בילינו בגבול 12 שעות ורק עכשיו יצאנו.
בנימה חיובית, כל החבר'ה עברו.
האופנועים עברו.
אנחנו באמריקה.
Long Way Up הגיעה לאמריקה.
- אל פאסו, טקסס -
התרגשתי להגיע לאמריקה.
כשהוא אמר לי...
קיוויתי שהוא יגיד, "ברוך שובך, אדוני," כי...
נתתי לו את הדרכון
והוא שאל כמה שאלות על הטיול,
הסתכל על האופנועים ואז...
החזיר את הדרכון ואמר, "תרכב בזהירות, אדוני."
והוא היה מקסים, האיש הזה.
הוא היה יפה תואר. גבוה, עיניים בצבע אפור פלדה.
וחשבתי לעצמי...
"בסרט זה הגבר שאתה מלהק לתפקיד... שומר גבול."
ו...
אבל הוא אמר, "תרכב בזהירות"
ואז חצינו את הגבול וזה נגמר.
אני מתרגש היום
כי זו תהיה הרגשה שונה לטייל באמריקה.
נשתדל לנסוע יותר מ-300 ק"מ היום.
היום הראשון בארה"ב.
זהירות. אוי, צ'רלי.
בדיוק בזמן.
היום הראשון בארצות הברית.
הכביש הזה מגיע עד אל.איי.
זהו.
- אל פאסו - וילקוקס פאלם ספרינגס - לוס אנג'לס -
יש עדיין רגעים של קושי גדול עם האופנוע החשמלי
כי אנחנו רגילים לדרך קלה יותר,
אלא שהדרך הקלה מזהמת את הסביבה,
והדרך הקלה תצטרך בסופו של דבר להשתנות.
מעניין איך שהתפיסה שלנו השתנתה.
כמו שקרה כשאנשים התחילו להשתמש במכוניות
ומילאו את המכל בדלק ו...
אבל הם לא ידעו איפה ימלאו בפעם הבאה.
לא הייתה תשתית, וכזאת הייתה ההרגשה.
עכשיו הרגע הזה, על סף השינוי.
יום אחד ניזכר ונגיד,
"איך עשינו את זה אז, כששום דבר לא היה מוכן..."
לכן כנראה זה מרגש כל כך שעשינו את זה עכשיו.
תראו, זה עובד.
הוא עלה בשישה אחוז בשלוש דקות.
הם פשוט מדהימים.
זה משנה את המשחק.
זה גדול, אחי.
הו, כן, מותק. זה כל כך טוב.
ראיתי כאלה, שמעתי עליהם...
- בילי, תושב המקום -
וזו הפעם הראשונה שאני רואה אותם בפעולה,
ממש על הכביש.
זה לא ייאמן.
- וילקוקס, אריזונה -
חשבתי להראות לכם את...
- יומן מצלמה -
התנאים כאן הבוקר.
אפשר לראות שיש קצת כפור,
אז עדיף שנחכה קצת לפני שנצא לדרך.
עכשיו רק 7:00.
כדאי שנזוז עד 8:00 או 9:00.
אולי נחפש קפה, זה יהיה ממש טוב.
איזה סיום מושלם לטיול מושלם.
- יומן מצלמה -
אני קצת עצוב, למעשה.
או סתם נתקף עצב פתאומי.
אני סובל מדכדוך טיולים היום.
ההכרה שהטיול עומד להיגמר,
וזה קצת עצוב.
ועכשיו כשזה מתקרב, אני חושב, "אוי, לא."
פשוט תענוג לרכוב איתך, צ'רלי.
היה מדהים. מדהים.
כשאתה על אופנוע, אתה בתוך זה
ואתה מחובר לזה ושייך לזה ומרגיש חלק מזה
והחיבור שלך לנוף הרבה יותר קרוב במובן מסוים.
כשאתה רוכב על אופנוע
ועובר בין מקומות שונים, אולי מקומות נידחים,
או מגיע לעיירות או לכפרים,
אני חושב שאנשים אוטומטית נמשכים אליך.
אתה נמצא בסביבה שלהם.
ופעמים רבות אנשים מרחמים עליך
כי אתה או רטוב או מכוסה אבק.
וכיוון שהגעת על האופנוע שלך, אתה שייך לשם יותר.
לא נחתת במטוס.
אתה ראוי יותר להיות שם, במובן מוזר כלשהו.
זה יותר שלך.
איפה שלא תסתכל תראה את החברים שלנו, הקקטוסים.
אני אוהב קקטוסים.
חברינו לנשק.
אתה לא זוכר את הימים הקלים.
כולם מתמזגים זה בזה.
הדברים שתזכור כל חייך
הם אלה שהיו קשים.
זה פשוט משהו שאתה עובר, והחלקים הקשים הם קשים.
בלעדיהם אולי החוויה לא הייתה כזאת מדהימה.
אני בכלל לא מתחיל לחשוב שזה מסוכן או לא בטיחותי או...
אני פשוט נרגש לעשות את זה.
אני לא חושב שזה מסוכן.
רכיבה על אופנוע תמיד כרוכה בסיכונים מסוימים.
אני חי עם זה בשלום. לא אכפת לי.
לא אפסיק לרכוב על אופנוע בגלל הסכנה.
אני אוהב את זה וזה חלק מהזהות שלי.
בנסיעה בדרום אמריקה, מרכז אמריקה, מקסיקו,
אנשים היו ידידותיים כל כך, כל כך רצו לעזור
והתעניינו במה שאנחנו עושים.
בבוליביה פחדתי.
דאגתי לצ'רלי בגלל הדרכים שרכבנו בהן
והמחשבה שהרגליים של צ'רלי רגישות כל כך.
באופן טבעי אתה מגונן על עצמך כשאתה בתהליך החלמה.
לפעמים צריך להגיע למקום כמו מאצ'ו פיצ'ו
ולטפס בכל המדרגות האלה
כדי להבין שאני יכול לעשות הרבה יותר מכפי שחשבתי שאני יכול.
ברוכים הבאים לקליפורניה
איזה מקום מקסים
כן.
כמה בני משפחה וחברים יפגשו אותנו בפאלם ספרינגס
כדי שנוכל לנסוע בשיירה לאל.איי מחר.
- פאלם ספרינגס, קליפורניה -
אהובתי.
תוריד את הקסדה. -אהובתי.
יקירתי, שלום.
היי, מותק. -היי, מותק.
יקירתי. יקירתי...
הגענו.
היום האחרון.
אנחנו מכינים את האופנועים והכול.
היה מוזר לארוז את התיק בבוקר בידיעה שזו הפעם האחרונה.
בשלושת החודשים האחרונים קמנו,
הכנסנו הכול לתיק הנסיעות השחור והידקנו אותו.
קשרנו לאחורי האופנוע ו...
פתאום קלטתי
שלא אצטרך לעשות את זה מחר בבוקר.
זה יום מיוחד שארגנו.
הולכים לפגוש כמה רוכבים אחרים.
לפגוש אנשים שהיו מדהימים אלינו לאורך כל הטיול.
שותפינו שהיו סופר-מגניבים.
נגיע לשם, ואחרי זה יש לנו 32 ק"מ למרכז לוס אנג'לס.
ואז... זהו.
- סן ברנרדינו - לוס אנג'לס -
- אופנועי הארלי-דיווידסון -
אח שלי, מה שלומך?
- ג'ון, הארלי-דיווידסון -
בזכותו הכול התאפשר. הוא החזיק את זה בחיים.
אר-ג'יי. -מה שלומך?
- אר-ג'יי, מנכ"ל ומייסד ריוויאן -
מה שלומך? הכול טוב? -אני כל כך שמח שבאת.
פשוט מדהים. -אלה האבות-טיפוס,
חכה שתגיע ל... יש לו מומנט פיתול כפול מזה.
העמדנו אותם למבחן מטורף. -כן.
כל בוקר הביטו בי במבט של "זהו?
"רוצה לתת לי עוד?" -יש לך עוד?
האופנועים לא היו טובים, הם היו נפלאים, מושלמים. מדהימים.
מעל ומעבר לציפיות של כולם.
לא היה לך השפם הזה כל הזמן, נכון?
לא... -זה לכבוד מקסיקו.
אמרו לי להתמזג, אז... עשיתי כמיטב יכולתי.
הוא גידל שפם כדי שאם יחטפו אותנו, הוא יוכל לטעון שהוא מקומי.
הם לא קשורים אליי. -קחו אותם. קחו את האנגלים.
יפה שלי, מה שלומך? -שלום.
את כל כך חמודה בקסדה הענקית שלך.
הפרצוף הקטן שלך נראה כל כך חמוד שם.
טוב, אפשר לזוז.
וכמובן, צ'רלי הגביר את הלחץ
בכך שהעלה למכונית את בתו הקטנה והשנייה הכי אהובה.
- קינבארה, בתו של צ'רלי -
היי, יפהפייה. -היי, אבא.
היי, אהובתי.
אוי, אבא, למה?
תתנהג יפה.
לא ייאמן.
אין זה מתפקידי לומר, צ'רלי, אבל אל תיפול עכשיו.
אר-ג'יי במכונית או שאני חולם? צבוט אותי.
אני חולם עכשיו.
אנחנו תופסים את כל הכביש.
- יציאה 50 רחוב מיין -
אני חולה על צ'רלי, ואני כל כך שמח שעשינו את הטיול השלישי הזה.
תמיד דיברנו על טיול שלישי
כשנהיה קצת יותר מבוגרים ואולי קצת יותר חכמים.
לא בטוח... אנחנו בהחלט מבוגרים יותר.
- ארגנטינה -
- צ'ילה -
- בוליביה -
- פרו -
- אקוודור -
- קולומביה -
- פנמה -
- קוסטה ריקה -
- ניקרגואה -
- הונדורס -
- גואטמלה -
- מקסיקו -
קשה להאמין על פני כמה מהעולם רכבנו ביחד,
וזה באמת שינה את חיי.
תודה על הזיכרונות, תודה על המסעות.
תודה ששינית את חיי.
אני חולם בהקיץ על טיולים נוספים
ומפנטז על אופנועים וכבישים ו...
אבל אני על האופנוע שלי ועדיין בטיול הזה.
אני ממש אחוז דיבוק.
היו רגעים שחשבתי, "הייתי יכול לעשות את זה..."
הייתי יכול.
הייתי יכול לעשות רק את זה.
הייתי יכול לשבת על אופנוע וזה היה הכול מבחינתי.
הייתי יכול לעשות את זה לנצח.
- לוס אנג'לס, קליפורניה -
כל הכבוד לכולם.
וואו, תראה את זה.
- חב' בייק שד מוטו -
הוא עשה את זה.
כל הכבוד, אחי.
עשיתם את זה. -מטורף אבל נכון.
עשיתם את זה.
זה נעשה. אתם חיים. אתם בריאים. הכול טוב.
המון המון תודה.
עשרים ואחד אלף ק"מ.
והגענו בריאים ושלמים.
אני חש הקלה. אני מאושר מאוד.
אני עדיין לא יכול להגיש שזה סוף הטיול.
זה ינחת עליי בעוד שבוע, ואני אגיד, "אה... אה!
אנחנו כבר לא בטיול.
צריך להתחיל לתכנן את הטיול הבא."
תרגום כתוביות: גלית אקסלרד