Detta har hänt...
Det här är skälet till att vi åker. För det här. Jag älskar det.
Jag vill få min hoj till Costa Rica så fort som möjligt.
Jag ska kolla om jag kan fortsätta med den till Panama City.
Pachanga, Pachanga.
85 år gammal och kör fortfarande mc.
Jag bara måste till San José.
Inte bara för att få hojen fixad, utan jag ska få träffa min dotter, Jamyan.
Okej, ut på vägen igen!
Vi ska köra 2 100 mil genom 13 länder.
Från Ushuaia, genom Argentina och Chile till Atacamaöknen
mot La Paz, innan vi korsar Titicacasjön
och fortsätter längs Anderna till Colombia, över till Panama,
genom Mellanamerika och Mexiko, och kommer till Los Angeles 100 dagar senare.
REGISSÖR-PRODUCENT
Vi ger killarna videokameror
och de får också kameror med mikrofoner på sina hjälmar
så att de kan filma sig själva medan de kör.
Är det här en väg? Jösses!
REGISSÖR-PRODUCENT
En tredje mc kör med dem
och på den sitter Claudio, vår kameraman.
Dessutom åker jag och Russ i två elpickuper
med våra kameramän Jimmy,
Anthony och Taylor, som också hjälper till med logistiken.
Vi filmar killarna från fordonen
och sammanstrålar med dem vid gränserna
men i övrigt får de klara sig själva.
Dags igen.
621 MIL TILL LOS ANGELES
Skönt att få åka med dig igen, Charley.
Det känns som evigheter sen.
Jag vet, kan man...
Fantastiskt. Känns gott.
Två män, två hojar tillsammans igen.
Nu drar vi.
Jag älskar att åka genom regnskogen. Det är så vackert.
Jag ska snart få träffa min underbara dotter, Jamyan,
som, om det inte vore för resan Long Way Round,
inte alls vore min dotter.
Det är så fint att hon kommer.
En natt till i Costa Rica och sen blir det Nicaragua.
Okej, kompis? Mår du bra?
Det är så vackert.
Rakt fram, Charley.
Vackert.
Ända ner till sjön
Jösses, det är som mitt hår.
JAMYAN EWANS DOTTER
Vackert, kompis.
Det är inte ens likt australiensiskt.
-Hur låter det, då, kompis? -Inte ens i närheten.
Vad mörk sanden är.
Vet du varför?
-Nej, varför? -För att den är vulkanisk.
Just det.
Det kanske är... vänta lite.
Den såsen är stark.
-Det är stark sås. -Ja, nej.
Tror du jag kan kasta majsresterna i elden?
-Absolut inte, det tror jag inte. -Vi försöker. Ett, två, tre.
Nej, det gjorde du inte!
-Den kom jättelångt. -Ett jäkla...
Visst ser det ut som ett konstverk?
-Det är precis som... -Så vackert.
Jamallama.
Jams, skulle du vilja se en riktig vulkan?
Vi ska besöka
en av de mest populära nationalparkerna i Nicaragua...
LOKAL PRODUCENT
...nationalparken Volcán Masaya.
Det är nog den mest aktiva vulkan vi har här i landet.
MASAYA-VULKANEN NICARAGUA
Senaste gången vi fick se lava var på 80-talet.
Några år senare försvann det...
...och lavan dök upp igen för bara sex år sen.
Det är ju otroligt.
Oj.
Tror du... hör.
Hör ni ljudet? Det låter som havet.
Bästa tiden att se det är på natten. Perfekt.
Det är jordens inre som bubblar ut.
Temperaturen därnere är cirka 1 200 grader Celsius.
Det är folk därnere med facklor.
Ser du? Det är folk där.
Det finns 80 sensorer runt kratern som övervakar den
och kan varna om ett utbrott är på gång eller ej.
Världen exploderar.
Det här är slutet. Början till slutet.
Bered er på slutet. Och på zombiernas apokalyps.
Dags att springa och gömma sig.
Dags att bli mycket rädd.
Så där ser du ut, pappa, när du är riktigt arg.
Kom nu, Jamools.
Jamyan McGregor.
Titta på färgerna.
-Jag älskar den här stan. -Några kvarter till.
Jösses! Vad söt han är.
Kolla in killen med madrasserna på huvudet.
Titta.
Jag vet, det är en helt galen gata.
En Raleigh Chopper-cykel.
De var väldigt rangliga på väg nerför.
Det lilla framhjulet skulle gå nerför så här.
Jag vill ha en nu.
Vill du pröva?
Den ska upp på huvudet så här.
Vackert.
Herregud.
Maten ser underbar ut.
-Är ni hungriga? -Det luktar väldigt gott.
Det luktar faktiskt jättegott.
Hur långt är det nu, Jams?
BANANBURGARE
Allt är ekologiskt.
Det här är en dressing.
Naturlig dressing.
Det är vitlök med ingefära och äppelvinäger.
Äppelvinäger.
Okej.
Perfekt.
Oj, det är jättegott.
-Jisses. -För att allt är så fräscht.
Det är bara avokado, ingefära, olivolja och vinäger.
-Just det. Bara blandat. -Jösses.
Det här är som zucchini.
Den här också för de är alla naturliga dressingar.
Gott?
-Det är så himla gott, jösses. -Alla produkter är lokala.
Ja, ja.
-Inga livsmedelshallar. Bara lokalt. -Sí, sí, sí, sí.
AMÓS, KOCK
Dressingen gör vi i sista sekund.
-Ja. -Fräscht.
-Det är hemligheten. -Det gillar jag.
Riktigt jättegott.
Fick du receptet på de där såserna?
-Ja. -Bra, nu går vi.
-Jag filmade det. -Nu går vi till våra cyklar.
Jag älskar verkligen det här.
Jag älskar verkligen Nicaragua.
Okej, vi ses längs vägen.
Det är så häftigt att ha Jamyan med på resan.
Vilken resa hon gjorde för att komma hit.
Hon smet in med teamet nånstans.
Det var en snubbe som... en äventyrare som åkte åt andra hållet.
Han tycks ha vänt och följer efter oss.
Gör han?
Hej på dej. Hur är läget?
Helt okej.
Jag såg en bild på dig när du kom till Panama.
Jaha.
Då tänkte jag: "Det är perfekt tajming."
ZACHARI ÄVENTYRARE
"Undrar vilken väg de tänker ta," tänkte jag.
"Åt vilket håll kör de?" Och så tänkte jag på det.
Fortsätt ni. Ni inspirerar andra människor.
-Tack. -Lycka till, du.
Knappt man tror det...
Här är gränsen.
"Buen Viaje."
GRÄNSÖVERGÅNG
Okej.
Nu hoppas jag att alla papper är där jag tror att de är.
Hej, Jams!
Jag är så glad att se henne bland de andra i teamet.
Har du fyllt i ditt?
Jag har en magväska som du kan få skratta åt.
Det är här det finns.
Nu har jag visat dig hur jag använder min magväska.
När ni är klara kan ni börja röra er.
Okej, Jams. Nu drar jag.
-Ja. -Jag älskar dig.
Jag sa just till pappa att det här känns så långt.
"Inte så långt som de andra," sa han.
"Men det känns mycket längre," sa jag.
"Det är för att vi är äldre," sa han.
"Just det, äldre. Gamlingar, ser du," sa han.
Killen drar ju på.
Nu är du bara sotis...
Kolla, han har en dreadlock som sticker ut från...
Är det där en... som en 25-kubikare?
Den låter hes.
En liten sportig ordning.
Vi är på väg till UNICEF
där barn som utsätts för kriminellt våld
och otrygghet blir ett allt större problem.
Vi får hålla ögonen öppna och se hur det går.
UNICEFS KOMMUNKONTOR HONDURAS
Droger, utpressning, kidnappning.
Det här var ett väldigt farligt område.
Gator som folk inte kunde gå på.
Här kunde man inte ens gå ut.
Och barnen satt fast hemma?
Ingen skola, ingen lekpark... De fick bara stanna hemma?
Helt fast hemma. De kunde inte gå ut.
Det var för några år sen, bara, som de började kunna gå ut.
Vad kunde hända om man gick ut?
-De blev dödade. -Bara för att de var ute?
Ja, bara för att de var ute.
Vi ska nu ta en tur med ungdomarna
som bidrog till att området återhämtade sig.
Där jag bor lämnade jag sällan huset,
men började gå ut mer när jag blev involverad i det här
och började träna lite.
Vartefter fick jag gå ut mer och mer för mamma.
Innan dess var jag sällan ute.
Vad är det?
Här använder lokala tonåringar teatern för att höja medvetandet
och varnar de unga för gängaktiviteterna.
Är du galen?
Varför pratar du för dig själv? Är du tokig?
Vad är det med dig?
Inget. Jag tänker på livet, bara.
Vill du tjäna lite pengar?
Tjäna några spänn?
Nej! Papá, nej!
Okej.
Gängkulturen här försöker infiltrera...
...för att få barnen att göra grovjobbet åt dem.
Barnen lever i den verkligheten, och om man möter sånt som barn,
typ: "Gör det här, annars dödar vi din mamma."
Liksom, "Vadå?"
Tänk dig ett sånt liv och sen att se vad centret gör...
De lär sig musik. De får spela i ett band.
De lär sig cirkusgrejor, gå på styltor och göra konstverk.
Det är så lysande.
Folk får ett känslomässigt uttryck.
Man får lov att måla sina känslor, och det är nyttigt.
Då får man ut dem.
Vi är på väg till gränsövergången mot Guatemala.
-Guatemala! -Guatemala!
Ofattbart, va?
Okej!
GRÄNSÖVERGÅNG
Somligt på den här resan har gjort att jag gärna vill komma åter
och undersöka lite mera, typ...
Det är bra.
På alla ställen, fastän de är lite turistfällor
vill jag se vad som händer varje dag.
Det är så det är att ligga på vägarna för det mesta.
Vi åker ju från plats till plats och får se vardagslivet
som det brukar vara längs vägarna.
Åh, titta där, så fint det är.
-Det är helt enkelt Guatemala. -Guatemala.
En massiv sjö.
Spektakulär vulkan.
Jag vill simma i en vulkan.
Plötsligt klättrar djungeln ut på vägen
och det blir en aning vilda kaffebönor över hela stället.
Guatemala!
Jag är så glad att vi får campa med Jamyan.
Jag älskar att campa.
Jag älskar att kunna åka till en sån vacker plats.
Tänk bara på den frihet det ger.
Det där är snyggt.
IPALA-VULKANEN GUATEMALA
Vackert.
Jösses. Kolla! Mitt i en vulkan!
-Å, herregud! -Det är vackert.
Jag har aldrig varit i nån vulkan förut.
Det är som Jurassic Park.
Oj, ursäkta.
-Du tar den rakt bakåt. -Okej.
Jäklar!
Försöker komma på vilken plats som är bäst.
Jag ändrar mig hela tiden.
Är allt okej hos dig, Charley?
Ja, här är allt okej.
Går det bra för dig där borta?
Jösses.
Förbaskade vind.
Kom då, led mig dit du vill gå.
Så ja, för mig dit. För mig dit, nu då.
Herregud.
Herregud!
Åh, kolla på alla myrorna.
Titta.
Titta, de biter mig allihop.
Ett myrbo. Se, myror överallt-
Bra.
Jag ger upp.
Det är väl otroligt, va?
Paragliding, eller hanggliding.
Det är väl det närmaste man kan komma, va?
Inga maskiner, bara vindkraft.
Okej, det här är kallt.
Nåja...
Och det var slutet på Ewan.
Jag är så glad att vi gjorde det här.
Så kul att vi kom upp hit.
Jag vet nog inte nåt bättre ställe att sätta upp ett tält
på... ja, nånsin, faktiskt.
Spektakulärt.
Just nu försöker vi få till lite pumpapaj,
för det är faktiskt Thanksgiving.
Det är Ewans första amerikanska Thanksgiving i Guatemala.
Ja, visst.
Mayafolket såg detta som en helig lagun.
De sa att om man tvättar sig i den får man förnyad energi
och blir välsignad av Tatas.
Så kallades shamanerna.
LOKAL PRODUCENT
Att bada här laddar om ens energi
och rensar bort dålig eller ond energi som man fått med sig hit.
Jag känner mig förnyad.
Titta, vad jag just har vaknat till.
En liten kompis.
Hejsan, vovven.
Oj.
Tältet lade sig platt över mig.
Pressade sig ner över mig.
Det är att campa.
Se på hönans teckning. Vacker, va?
Åh, nu fattade du.
Full kuckeliku-profil.
Är det inte bra?
Men den säger 100 %.
Det är ett verkligt resultat.
Det är jag glad för.
Hejsan.
-God morgon. -God morgon, älskling.
Hej då. Jaså, kommer du med?
Hänger du med oss?
Hej då, raring.
En hänförande upplevelse.
En sån otrolig och underbar resa det blev.
Jag har älskat det.
Jag låter som om det vore nästan över, men det är det inte.
Vi har en hel del kvar av Guatemala.
Man har varnat oss för att åka på dessa vägar på kvällen
så vi stannar nog snart.
De kommer att fastna i trafiken i evighet.
Vi har suttit fast i trafiken i tre timmar.
Det är total galenskap.
Vi blev varnade för kartellaktiviteter, och såna saker,
att Guatemala och Mexiko inte är säkert nattetid.
Vi måste försöka göra detta så säkert som vi bara kan.
Vi håller oss till de här kycklingbussarna.
Att köra mc hela dagen, och sen sätta dem i en sån buss
och så åka buss på natten, tills det dagas
och köra hoj igen sen.
Att tänka på säkerheten börjar kännas verkligt
men vi behöver en plan om vi ska komma hem säkert.
Hur ser planen ut, killar?
Vi har ett land som är nästan lika stort som Argentina.
Det för tankar om säkerhet till en helt ny nivå.
Det finns områden som man inte kan åka till.
På grund av drogkartellerna måste vi undvika de farliga ställena
och se till att vi är så trygga det går.
Ja.
-De här är röda. -Okej.
Det betyder: "Inte åka dit."
Det här är brunt, och det betyder: "Vi avråder en resa dit."
Min fasa är att körningen på natten går fel
och att vi på det sättet hamnar i ett område som kan vara farligt.
Ni kör på dagen som ni alltid gör
och stannar så ofta ni kommer åt för att se saker
och sen får ni ladda över natten,
för ni åker buss i cirka tio timmar.
Om ni gillar det här med bussen har vi en att kolla upp i dag.
Om vi efter det här säger: "Nej, det här funkar inte,"
-då får vi kolla upp... -Då får vi hitta på nåt annat.
Då gör vi nåt annat.
Allt blir möjligt, om det funkar med bussen.
-Om det funkar, ja. -Ja.
Fattar ni?
Klipp till kl. 0400, bussen står och brinner i diket.
GRÄNSÖVERGÅNG
Titta på bussen.
Just det.
Väldigt snygg.
Kolla bussens lyktor.
Ser du? Som julgranar.
SKOLBUSS
Ibland skulle sånt här kunna bli perfekt.
-Det kunde vara perfekt. -Jo, helt perfekt, nåt sånt här.
-Jo, det skulle funka. -Det måste bli så, det är en bra vinkel.
Sätt den här, cirka fyra meter.
Kan du sätta den här?
-Precis här, vid staget där. -Okej.
Man måste nog vidga den här dörren
så att cykeln går att rulla in...
...och sen sätter vi fast den med en kil mot hjulet.
Sen drar vi fast bakänden och gör samma sak där
och så har ni båda cyklarna så.
Och sen får vi allt, från bussens hjulhus och framåt
-går det som allt vi behöver. -Ja.
Eller så kan ju du sova härinne, Charley.
-Ja. -Kolla, det är din slaf.
Ja, det är min slaf och så kan du knoppa häruppe.
Om jag sen kunde få en sån här mjukmadrass vore det fint.
Kolla, vilken spegel.
Hur kommer han förbi i en skarp kurva?
-Ja ! -Jo, det funkar.
Jag hänger med.
Vi ses sen, killar.
Då ska den bara registreras,
och vi får betala vad vi måste till guatemalanska myndigheter,
mexikanska myndigheter för att få licens.
Det finns några saker som vi vill göra
och vi får försöka tänka efter om det är möjligt.
Det är antagligen omöjligt.
Fast vi kan ju testa.
Nån måste åka direkt till gränsen
och kolla om vi kan få tillstånd, ett specialtillstånd att korsa den
eller bara en specialförsäkring, eller bara registreringsskylten
så att det inte står "Commercial from Guatemala."
Vi måste nog undersöka lite till.
Det var kul att kolla på bussarna, men vi får ju se.
De vet precis vad vi behöver.
Vi måste få upp två cyklar och få generatorer på taket.
Hela tanken på Mexiko och bussen...
Det är faktiskt lite knasigt.
Det blir faktiskt nåt utöver det vanliga, den här sista biten.
Spännande.
Vi kommer till gränsen, och sen reser Jamyan tillbaka
och jag är lite ledsen, för det var så fint att ha henne här.
Så underbart.
Hon hade så kul.
Jag ser det, och älskar att se henne med de andra.
Jag älskar att se henne med de här personerna...
...som är mina vänner och vårt team.
Det är världens upplevelse att få göra en sån här resa
och jag är glad att dela den med henne.
Det här är vår näst sista gränsövergång
Nu är vi här. En gränsstad.
Här är det.
Mexiko ligger rakt framför oss.
Jag kan knappt tro det. Men nu är vi här.
Vi kommer in i Mexiko.
Tror du gränsen ligger längre in?
Lite slumpmässigt.
GRÄNSÖVERGÅNG
Här är vi fast invid gränsen
Mina vänner och jag
Här är vi fast invid gränsen
Mina vänner och jag
Jag har dykt hit med Charley
Trodde jag fått dykarsjuka
Och vi åker på en hoj
Helt utan soppa
Ja, vi åker på en hoj
Helt utan soppa
Måste hitta nåt som rimmar på soppa.
-Hoppa. -Just det.
Vi har rest ända från Ushuaia
Tills rumpan börjar hoppa
Jag har fått gränsens blues
Gränsens blues
Så där ja.
Kom igen.
Gräns-blues.
Inte vet jag varför han valde mig, men...
...jag mår lite dåligt över de andra barnen.
Så klart är jag glad att han valde mig.
Annars vet jag inte hur det hade gått.
Det vill jag nog inte tänka på.
Inte vet jag vad som fick honom att tänka, "Åh, vi måste nog adoptera ett barn."
Jag har ingen aning.
Jag tänker inte ställa frågan, för jag får aldrig nåt svar.
Jag får bara vara glad åt att det är som det är.
Var rädd om dig.
-Okej, hej då. -Jag älskar dig, gullunge.
Det är fint. Han reser runt världen på motorcykel, så...
Vi ses, Jams.
Han gör två saker av det som han gillar mest.
Det har varit jättekul att vara med honom på den här resan.
-Hej då! -Hej då!
VÄLKOMMEN TILL MEXIKO
Alex, kan du berätta lite om vad som händer nu?
Ja.
Nu finns det en massa små karteller som jobbar över hela landet.
Vi har Jalisco Nueva Generación.
Och vi har Sinaloa Cartel, som är Chapos.
Det finns Zetas...
LOKAL PRODUCENT
...som förr var för Gulf-kartellen.
Vi har Gulfen.
Vi har kartellerna.
Och ingen lojalitet längre.
Det är inte fråga om vem man känner.
Det rör sig om vem som har vad, därute.
Vi passerar först härifrån.
Från gränsen tar det cirka tre och en halv timme
för att komma till vår första punkt.
Från Oaxaca City måste ni genom Puebla ...som är en motorväg.
Sen kan vi åka antingen genom eller runt Mexiko City.
Det beror på er, killar.
Det är ett bättre område om vi åker på dagen
istället för på natten, för då är det inte säkert.
Jag råder er inte till att hamna i en del områden
för det kan bli riktigt farligt för er.
Okej. Men om vi är i den där bussen och cyklarna är med oss
och reser för oss själva
skulle vi då smälta in, eller vet de om oss ändå?
Har de spanare ute?
Ja, de har vad de kallar 'hökar', halcones, som...
De finns överallt i landet
och sitter i en bil vid motorvägen och kollar vad som kör förbi.
De vet om det.
Eftersom Ewan dessutom är en kändis
och på sociala media, det är ett sätt att visa att vi är här.
Det är nog nåt att tänka på medan vi tar oss fram.
Om vi kan vara väldigt diskreta, och hålla låg profil genom landet
vore det otroligt bra.
Vad skulle rent konkret kunna hända?
Vi blir stoppade...
Ni kan bli stoppade, de begär pengar.
Ni kan bli kidnappade.
I ett värsta scenario försvinner ni bara.
Vi har just haft ett läskigt samtal om karteller och...
En mexikansk skådis blev helt nyligen kidnappad
sydväst om Mexico City.
Vi publicerar inget om vår tripp.
Vi säger inget till nån om var vi är
men, ni vet,
alla som vill ha en selfie lägger ut den, och skvallrar för världen var vi är.
Det är svårt. Man vet inte vad som blir bäst.
Jag tror att köra på dagen är en god idé.
Om vi kommer iväg för sent utmanar vi ödet.
Jag har inte oroat mig för säkerheten eller nåt sånt hittills
men det var ett litet stycke verklighet om vad som kan hända här.
Jag vill inte bli kidnappad.
Nej, fan!
Jag slåss mot en populär uppfattning.
Jag kämpar mot fördomen att Mexiko skulle vara en farlig plats.
Vi har ju folk som jobbar med oss och då blir det svårt att bestämma sig.
Man vill ju vara ansvarsfull men vi är ju också ute på äventyr
så, det får man släppa.
Det är...
En svår fråga.
Men jag åker in i Mexiko med ett gigantiskt självförtroende
och optimism, och med en tro på...
...att det inte är som tidningarna...
...och olyckskorparna vill få oss att tro.
Det här är...
...Mexiko.
Mexiko.
Nu känns det plötsligt annorlunda.
Kanske vägarna och husen ser lite annorlunda ut.
Det är mera landsbygd här.
Utsikten är rent brottsligt vacker.
Ganska otroligt.
Officiellt har vi täckt Sydamerika och Mellanamerika.
Vi är i Mexiko.
Charley och jag är på väg mot kusten
och David och Russ drar i förväg till Oaxaca.
Vi kunde inte ta bussen över gränsen, så vi är ännu på jakt.
Jag gillar det.
Vi har en geting här inne.
GRÄNSÖVERGÅNG
Är det han som äger bussen?
-David. -Ja, Ariel Garcia.
Vi vill köpa en buss.
Det kan bli den här.
Den måste mekaniskt sett vara i skick och redo för turen.
Varför säljer han den?
Min buss funkar.
Men vi hade problem med chaufförer...
BUSSÄGARE
...för de sa att bussen är för lång.
Ska jag gå in här?
Den är i hyfsad kondition, faktiskt.
Lustigt, på bilderna gillade jag inte interiören
men den tar sig.
-Det här har ju klass. -Lite disko-stuk, va?
Det är helt klart ett alternativ.
Nästa steg är att klara av pappersjobbet
så att vi kan komma över och köra in i USA.
Jag tänkte att det var säkrast att kunna köra i Mexiko.
Men jag är med, bara så att ni vet.
Men jag har en synpunkt som är viktig och det gäller Matt.
Om Matt säger att det är en total mardröm...
Alltså, små mardrömmar klarar vi
men om det är monstermardröm gör vi det inte.
Vad tycker du, Matt?
Den har en liten läcka på ett bränslerör undertill.
Och lite glapp i en av U-lederna.
De verkar inte ha oljats in på länge.
Visuell inspektion av motorn.
Den behöver absolut en laddluftkylare.
Den är sprucken, vilket... Sticker den är ni rökta.
Okej.
Kan vi köra runt kvarteret?
Ta in den hit, så kör vi den lite.
Ja, visst.
Nu ska ni få se. Akta er.
-Nu sticker vi, David. -Ja, vi drar, va?
-Nej? -Måste jag...?
-Säg mig... -Vadå?
Det är batteriet.
Vi knuffar i gång den.
Okej, det gör vi.
-Knuffa igång den? -Ja.
Kom igen? På allvar?
Tänker de knuffa igång den?
Aldrig att jag trodde att jag nånsin skulle knuffa igång en skolbuss.
I Mexiko.
Vänd den!
Okej.
Kom igen, mamma!
-Stopp! Stopp! -Vadå stopp?
Det är teknik. Du såg ju, du tvivlade på mig.
Vi klarade det.
-Okej, nu är vi där. -Jösses.
Nu tar vi en tur.
José, Luis, vänta på oss där.
Jag ser det.
Fortsätt.
Växelkuggar.
Jag älskar det här.
Det där var spännande.
Det vore kul att få upptäcka en riktig mexikansk stad.
Det känns som på riktigt, eller hur?
-Ingen turistfälla. -Nej, helt perfekt.
På riktigt.
Jag lovar att det finns riktigt god fisktacos här och smarrig ceviche.
Vi kan få riktig, hemlagad mexikansk mat.
Det vore väl gott?
Vad tycker du om den dubbla form
som mitt skägg har antagit här?
Lite obscent, nästan?
Du har liksom lite grann här och där
och sen kommer det här dubbla här.
Det ser ut som om du hade en jättestor dubbelhaka.
-Ja. -Som att du gömmer en dubbelhaka.
-Kolla. -Tror du att jag har en till härunder?
Om du gör så här...
Om du tittar i en spegel och bara tar...
Trycker till där lite grann blir det riktigt fint.
Det som händer när jag kör är detta.
Ungefär så här, och så ser det lite obscent ut, i formen och...
Inte snyggt alls.
Okej.
Jag är så glad att vi får vara här.
Jag får köra min hoj. Jag ska koppla in henne på laddning.
Försiktigt.
Skoter.
Håll tummarna nu.
-Tio timmar? -Ja.
Perfekt.
Det är så tillfredsställande.
Jag har min hoj precis här.
Har ni märkt att det finns en viss konkurrens mellan Charley och mig?
Har ni sett det?
Ibland vaknar jag vid femtiden på morgonen och tänker:
"Har han packat klart sin hoj redan?"
Och då börjar redan adrenalinet rinna till, för min medtävlare...
Och jag tänker: "Jag måste nog packa min cykel," fast vi inte åker förrän kl 8.
Om nån försöker tävla med mig,
måste man försöka ställa upp, va?
Annars blir man bara överkörd.
Sån är inte jag.
Det kommer nog från Charley.
Klippeti-klipp.
Okej, det känns bra.
-Hur är ditt rum, bra? -Underbart.
Jag har duschat, rakat mig
-och sen tänkte jag: "Ska bara.." -Göra det andra nr 2?
Man tror väl inte att en buss ska vilja en nåt ont.
Hoppas David har tur och hittar en buss åt oss.
Det viktigaste man måste fixa på fordonet nu
är signalhornet fram, och luftkylningen,
och ett bakre bromsbyte.
Bränsleröret som läcker.
-Byta olja säkert. -Ja, det ska vi absolut göra.
-Allt underhåll... -Antagligen byta alla vätskor som går.
Det som gör mig lite nervös är...
...kopplingen och kraftöverföringen, för dem ser man inte.
Jag har ingen aning.
Du vet ju bättre än jag. Det är lite läskigt, va?
Och kylaren, för om den sprängs...
Det är enda sättet, va?
Vi har väl inte tid för nåt mer?
God dag.
Hur många gör han på en dag?
Tre kilo.
-Kolla! -Jättelätt.
Oj!
Otroligt! Så vackert.
Tänk på allt jobb som ligger bakom.
Fiskhandlaren är åt det här hållet, va?
God dag.
Kan han göra filéer av de små?
-Vad heter den här fisken? -Det är en sorts blåfisk.
Tack.
Tack så mycket.
-Hej! -Hejsan, kompis.
-God dag. -God dag. Tack.
Hej! Hur mår du?
-Skål... -Skål, killar.
Hur gör man riktig guacamole?
LOKAL PRODUCENT
Så här gör man den här i Mexiko.
Man skär itu avokadon.
Ta ur kärnan och krossa köttet med en sked.
När man har den i bitar tillsätter man hackad tomat
hackad lök, jalapeño, pressad lime och salt.
Blanda ihop alltihop.
Sen har du guacamole.
Åh, det är jättegott. Den smakar...
Det här är en habanero, fast större.
Jösses, vad starka de är.
Smaka på de här.
-Rätt kryddiga? -Ta bara en liten bit.
Han sa att du måste ta en liten bit.
Det borde du.
Det är som en skorpion.
Ju mindre skorpion, desto värre bett.
Det är så hett i munnen på mig redan, att jag inte känner nåt.
Hoppas killarna njuter av de lugnare delarna av Mexiko
men vi måste sätta fart på bussen.
Klassiskt.
Klassiskt!
Vi stoppar trafiken.
Vi behöver nog nån ramp, va?
Jag vill bygga nån sorts ramp.
Man får ett stort överhäng vid bakhjulen.
Men om vi tar det framåt, då?
Nu kör vi upp den, bara.
Ja, att ta den i vinkel...
Kom igen!
Klarar den det? Oj, nej! Herregud!
Kom igen, baby!
Ja!
Små segrar.
Jag tar den.
Vi är på väg till Tehuantepec för att träffa en grupp män, kallade muxer.
De är män som lever som kvinnor och klär sig som kvinnor.
De tillhör zapotec-folket,
och de är en del av deras kulturella arv.
Vi är muxer från Santo Domingo, Tehuantepec, Oaxaca.
För mig är det en välsignelse, en glädje.
Så länge jag levt har jag sett mig som en muxe.
Jag har alltid sett mig som annorlunda
mot det som samhället ser som man eller kvinna.
Det är att njuta av en annan sorts liv
och kunna översätta det till konst.
Ingen har gjort mig sån, jag är den jag är.
Så vackert. Ditt arbete är mycket vackert.
Tack.
Det skulle jag vilja ha på min...
...på min jeansjacka, typ.
Det vore coolt.
Det är traditionella mönster.
Det här blir en klänning åt en fyraårig flicka
Den ärvs mellan generationerna.
Man gör en åt sin dotter eller syskonbarn.
Sen ger de den till sina döttrar och så vidare.
Det är som att ärva sin hud, kulturen, genom generationerna.
Ända från början har vi varit såna här.
Vi har alltid varit hängivna familjetraditionerna.
Och har alltid varit en del av familjen.
David.
Vi vill höra om de eventuella mekaniska problemen
som går att fixa innan vi ger oss iväg.
Att kolla och göra ett bra jobb...
MEKANIKER
...men problemet är att vi inte har tid.
Det är ont om tid för att kolla allting. Transmission, koppling, motorn, allt sånt.
Väldigt ont om tid.
-Hur lång tid krävs det? -En vecka, lätt!
Idag är det den tredje.
Tre, fyra, fem. Det blir tre dagar kvar.
Kan den vara klar på fredag kväll? På tre dar?
Nu tar vi en dag i taget. Låt oss göra det mesta av dagen.
För jag vill ha kopplingen under kontroll.
Jag vill ha alla delar vi behöver på plats, och nu börjar vi.
Vi börjar jobba. Är det okej?
Ja? Tack ska du ha.
Vi har faktiskt mindre än tre dar att göra tio dagars jobb på.
Nu gör vi en lista på alla delar vi behöver.
Det här är ju en stor stad och vi hittar nog allting.
Låt oss få hem alla delar.
Den här ska köra iväg kl. 06.00 den 6:e.
Massor med grejor och ont om tid.
Men nu sätter vi igång, va?
Däck, kylare och så vidare.
Mexikanska filtar.
En cirkelsåg.
Köp allt som går så att vi har det på plats.
Jag kan inte förlora den här dagen, för jag har bara två kvar.
Jag behöver delar och folk.
Det där är bästa sättet att få diskbråck.
Jag vet inte, jag. Det är svårt, det här.
Det är mexikanska filtar ni behöver.
Vad tror ni om den här?
-Tack så mycket. -Tack så mycket.
Vi har klarat det.
Kan jag få ditt telefonnummer?
Jag har skurit mig i benet.
Va?
-Jo. -Grabben!
Jo, så här långt.
Vill du åka till akuten med det?
Nej, det klarar sig.
Ett verktyg som kan räta upp kopplingen.
Jag är här.
Om du kommer på nåt meddelar du mig
så kommer jag med fyra lampor
så att vi kan fortsätta.
Just det.
Jösses, klockan är tre.
Sätt fart.
Jag behöver alla delar jag kan få. Jag bönar och ber.
Mycket bekvämt.
Det här är sängarna.
Det är så fint idag.
Vädret, temperaturen är perfekt.
Landskapet är så vackert, mycket färger.
Alla jag vinkar till längs vägen vinkar tillbaka.
Det är ett lyckligt ställe.
Jag älskar Mexiko.
Sorgligt att allt det här tar slut.
Jag älskar att köra mc och att flytta runt och att få se olika platser i världen.
Det är verkligen vackert.
Det blir en riktig galen buss-på-villovägar-tur i Long Way Up-stil.
Jag längtar till Oaxaca för att träffa gänget och få se bussen.
Bussen artar sig.
Hoppas bara att det räcker för att köra den nattetid.
Vi är nog på väg in i den farligaste delen av Long Way Up.
Lite otur att det ligger i slutet av resan.
Vi har varit i Sudan, Egypten, östra Ryssland och Gud vet var
och vi har väl trott att "Nej, det där händer inte."
Men här känns det annorlunda.
Framme!
Oj, mycket på gång i stan.
Ja, den har andra vibbar, eller hur?
Vilken stor kyrka.
Killarna är rätt nära,
och säkerhetsåtgärderna börjar ta form.
Säg åt vilket håll vi ska.
Ge oss nåt råd om vägar, karteller, hur vi ska åka, och sånt.
SÄKERHET
Det är fem olika städer, som alla är farliga.
Igår kväll skickade de meddelanden till mig om dessa små städer...
som vi ska passera.
De är alla rätt farliga, för tillfället.
-Jaha. -Idag?
Utanför stan hamnade de i bakhåll...
BBC - LAFE LANGFORD SLÄKTING TILL ETT OFFER
...med eld från tunga vapen så att ett av fordonen sprängdes.
Folk massakrerades.
Christina hoppade ur sitt fordon
och vinkade med armarna åt kartellen att sluta skjuta.
De kan ha tagit fel på identiteter
men ändå, de var helt oskyldiga, kvinnor och barn.
Jag tänkte säga, att vi skulle kolla om
vägen vi tänker ta går över de platserna
eller om vi kör runt dem.
Undertexter: Eva Söderqvist.