אנחנו הולכים לרכוב 21,000 ק"מ דרך 13 מדינות.
מאושואיה, הלוך וחזור בין ארגנטינה וצ'ילה, למדבר אטקמה,
משם ללה פאס לפני שנחצה את אגם טיטיקקה,
ונמשיך לאורך הרי האנדים לקולומביה, משם לפנמה,
דרך מרכז אמריקה ומקסיקו ונגיע ללוס אנג'לס כעבור מאה יום.
- ראס מלקין, במאי-מפיק -
ניתן להם מצלמות וידאו,
ויהיו להם גם מצלמות עם מיקרופונים על קסדות הבטיחות
כך שיוכלו לצלם את עצמם בדרך.
זה כביש? אלוהים אדירים!
- דיוויד אלכסניאן, במאי-מפיק -
על אופנוע שלישי
ירכב קלאודיו הצלם שלנו.
בנוסף, ראס ואני ניסע בשני טנדרים חשמליים
יחד עם הצלם ג'ימי,
ועם אנתוני וטיילור שיסייעו בלוגיסטיקה.
אנחנו נצלם את הבחורים מהטנדרים
ונחבור אליהם בגבולות.
חוץ מזה, האופנועים יהיו לבדם בשטח.
- קופקבנה, בוליביה -
קופקבנה.
הגענו בלילה, ולא הרגשתי טוב כשהגענו.
התנפחו לי הבלוטות וחשבתי לעצמי, "אוי,
כנראה נדבקתי במשהו."
הבוקר אני מרגיש יותר טוב.
- עוד 13,747 ק"מ ללוס אנג'לס -
אנחנו יוצאים מבוליביה בפעם האחרונה. תודה, בוליביה.
בוליביה הייתה שונה מצ'ילה ומארגנטינה.
התרבות הייתה נוכחות מאוד ושונה מאוד.
כן, כן...
הופתעתי לראות כמה כבר נסענו. זה נהדר.
כן. נפלא.
במפה רואים שמנקודת היציאה
עשינו כברת דרך ארוכה.
חצינו את ארגנטינה, את צ'ילה ואת בוליביה.
ועכשיו אנחנו נוסעים לפרו.
ובפרו נמצאת מאצ'ו פיצ'ו,
ורציתי לבקר במאצ'ו פיצ'ו מאז שהייתי ילד.
טוב, הגענו. אנחנו ב... פרו.
אנחנו בדרך לפונו.
אגם טיטיקקה.
בבית הספר, כשהיינו ילדים, זה היה קורע אותנו מצחוק.
כן.
בעצם לא השתנינו הרבה.
לא, לא ממש.
יש כאלה שלא מתבגרים.
- צ'וקיטו, פרו -
שנינו מצפים מאוד למאצ'ו פיצ'ו.
אבל קודם יש לנו שני מקומות לבקר בהם,
בהם האתר המסקרן הזה ליד אגם טיטיקקה.
מה רואים כאן, מקסים?
מה רואים? זה אתר של בני האינקה.
- מקסים, מפיק מקומי -
הוא נקרא אינקה אויו. -אינקה אויו.
אינקה, כמובן, זה שבט האינקה.
אויו פירושו אברי הרבייה הגבריים.
בסדר. -זו דרך יפה להתייחס אליהם. אויו.
טוב. -מגניב.
היום הוא נקרא "מקדש הפריון."
וכך תושבי פרו המודרניים רואים אותו.
כי יש כאן עבודת סתתות משובחת וזה פסל חשוב.
אז המקום כנראה היה מקדש, בית הקוראקה,
שהוא מנהיג ומנהל חשוב.
או שהיה מקום
שבו בני האינקה שהו כשהיו להם אורחים.
כאן נולדה אימפריית האינקה.
כאן באגם טיטיקקה.
אה, כן.
אפשר לראות שזה מבנה חשוב.
רובו נהרס, כמובן, אבל אפשר לראות את היסודות.
אנשים באים לכאן אם יש להם בעיות פוריות.
ומצליח להם?
אומרים שכן. נשים רבות שילדו תאומים טוענות
שזה משום שבאו לכאן וישבו על אחת מהפטריות הקטנות.
רוצה לחזק את הפוריות שלך?
תשאב את זה, יואן.
לא התכוונתי להגיד את זה. נפלט לי.
אם תצלם את שני אלה,
נראה לי שזה כל מה שצריך לדעות על אתר הפוריות הזה.
השניים האלה שם.
חבר, לא. אין לנו צורך בזה. אני יודע שאתה נמשך אליי. לא.
אנחנו לא צריכים את זה.
לא. לא.
לא, אנחנו לא צריכים את זה.
אוי, לא. לא... -הוא מתחיל להתלהב.
ראיתם כמה אני פורה עכשיו?
ראיתם איך הכלב לא הצליח לעזוב אותי? מדהים.
זה עובד. זה פשוט עובד.
וואו. זה נוף יפה.
מקום מגניב.
היום אנחנו נוסעים לקוסקו, מרחק של 391 ק"מ.
היום נראה שמורה של קונדורים.
שם משקמים אותם ומחזירים אותם לטבע.
זו שמורת החיות קוצ'וואסי.
הקונדור האנדי שאנחנו יכולים לראות שם...
- פטר, שמורת קוצ'וואסי -
הוא במוקד תשומת הלב שלנו עכשיו. -אלוהים...
הקונדור הוא העוף המעופף הגדול בעולם
ויש לו חשיבות עצומה בפרו כסמל לבריאות ולחיי נצח.
הביאו אותם אליך פצועים?
כן? -הם היו פצועים?
חלקם הגיעו בגלל היאוואר פייסטה.
יאוואר פייסטה הוא פסטיבל שבו
קושרים את רגלי הקונדור על גב של פר.
הקונדורים יוצאים משם עם כנפיים שבורות,
קרעים ברגליים ולפעמים
פשוט שוברים להם את הצוואר.
מה שמביא למותם. -זה בגלל...
מסורת... -מסורת לא חוקית.
הפר מייצג את העם הספרדי.
והקונדור מייצג את בני האינקה.
זו המשמעות של הקרב עוד מימי קדם.
כשהפר מנצח,
פירוש הדבר שתהיה שנה רעה.
אם הקונדור מנצח בקרב,
תהיה שנה טובה.
האנשים משקיעים בגידולים מסוימים.
זה לא בסדר.
כי הקונדור הוא זה שסובל.
כן. -כמובן.
אני לא אוהב לראות חיות בר גדולות כלואות בכלובים
ומאחורי סורגים.
אבל במקרה זה, אני באמת מאמין
שהם ניסו לשקם אותם ולשחרר אותם במידת האפשר.
תראה כמה הוא גדול.
זה היה קונדור במעופו.
זה מדהים.
החיות האלה הן אווזי האנדים.
הם בוחרים בני זוג
ונשארים עם אותו בן זוג כל חייהם.
הברית ביניהם חזקה כל כך,
שכאשר אחד מהם מת,
השני עלול למות מצער.
או גרוע מזה...
הם מתאבדים.
באמת? -לא.
זה נכון. -באמת?
הם משליכים את עצמם מהצוקים, מהחלק הגבוה,
ובלי לנפנף בכנפיים פשוט צוללים לאדמה.
אוי ואבוי. -אוי, אלוהים.
כי אין טעם לחייהם בלי בני זוגם.
בגלל זה הם נחשבים...
כאן סמל לאהבה ונאמנות.
אני חושב שהייתי עצוב, אבל...
היית עושה את זה, נכון? -בגלל אולי?
כן. -לא היה טעם לחיים.
בדיוק. אז היית עושה את זה.
אני לא בטוח שהייתי משליך את עצמי מראש צוק.
הייתי בוחר דרך אחרת.
אני נרגש במיוחד כי הלילה
ניסע ברכבת למאצ'ו פיצ'ו.
- אויינטאיטמבו, פרו -
אני אוהב את הפעמון הישן. יפה, לא? מעורר זיכרונות.
זהירות במדרגה.
מאצ'ו פיצ'ו ברכבת. מה עוד אפשר לבקש?
אבל כן, זו רכבת מיוחדת למאצ'ו פיצ'ו.
רכבת שלמה לאתר תיירות אחד.
יהיה נחמד לשבת ברכבת שעתיים.
בדרך למאצ'ו פיצ'ו. אלוהים...
אני לא מאמין.
היה פוסטר שלה על קיר בבית הספר שלי.
הייתי חולם עליה בהקיץ בזמן השיעור.
תמיד רציתי לראות אותה.
אני ממש, ממש מתרגש.
מאצ'ו פיצ'ו שוכנת בגובה של כמעט 2,500 מ'.
ומאחר שהגישה אליה בכבישים מוגבלת,
בנו את מסילת הברזל הזאת,
שהנסיעה עליה אורכת קרוב לשעתיים.
אני לא מאמין שהספקנו להגיע לרכבת.
בדרך כלל כשיש לנו תאריך יעד, אנחנו מאחרים ביום-יומיים.
אבל הפעם פשוט...
הגענו בזמן, החלפנו בגדים ועלינו לרכבת.
הנסיעה ברכבת הייתה נעימה.
עשר בלילה. עשר ושתי דקות.
- אגואס קליינטס, פרו -
בבוקר נקום בשעה 4:00.
ארבע וחצי, כדי להיות מוכנים בחמש ולנסות להגיע למאצ'ו פיצ'ו.
ו...
קצת קשה להאמין, כי תמיד רציתי לראות אותה.
תמיד רציתי להיות כאן.
אני רוצה להיות במקום המיוחד הזה מחר.
ואני מתקשה להאמין שאנחנו כאן. אני מתקשה להאמין שאני כאן.
לילה טוב לכולם.
- מאצ'ו פיצ'ו -
מאצ'ו פיצ'ו. היום של מאצ'ו פיצ'ו.
שמעתי שהזמן הכי טוב לחוות את המקום הוא בזריחה.
אז אנחנו הולכים על בטוח.
- השעה 5:20 -
די מגניב, לא? תראה את זה. -מדהים, לא?
לפתע פתאום אנחנו בנוף שונה לגמרי.
זה ממש ג'ונגל, לא?
זה לא מוצא חן בעיניי. האוטובוס קרוב מאוד לקצה הגבעה.
למה אני ליד החלון?
היה שווה לקום מוקדם. אנחנו בראש בתור.
לשם? סי. גרסיאס. -למעלה.
סליחה, איפה מאצ'ו פיצ'ו. -תגיד...
תגיד, אנחנו קרובים?
התחלנו את הטיפוס העיקרי. בגובה של כמעט 2,500 מ',
הדרך לפסגה היא לא טיול בפארק.
אני לא יודע מה אורך הדרך.
אלוהים... -אתה לא יודע איפה...
הרגליים שלי כבר צורבות.
תעלה אתה, אני ארד. כי אני עלול...
לא, אבוא איתך. -לא, זה בסדר.
לא אכפת לי. -אני לא רוצה שתפסיד את זה.
אחרייך. -לא, אני צריכה לנוח.
בסדר.
לך על זה. -תודה.
יואן רץ קדימה. אני לא הייתי יכול.
הרגליים שלי פשוט לא מסוגלות יותר.
מטפסים. מעלה מעלה. אני מקווה שנראה את זה מכאן.
הוא מטפס לשער השמש, זו עלייה של 45 דקות.
ואנחנו נמשיך בצד הזה.
אני בקושי יכול לדבר.
כל כך חבל שאי אפשר לראות הכול, כי רק 2,500 איש ביום
רשאים לבוא, כך שזו פריבילגיה להגיע לכאן.
העיר נבנתה במאה ה-13.
היא נעלמה מעין עד לגילויה מחדש ב-1911.
וכל כך רציתי לראות אותה.
אינסופי. אולי זה לא נועד לבעלי לב חלש
ויהיה כאן פחות צפוף לעומת למטה.
אולה. -אולה.
אחת, שתיים, שלוש.
בסדר. -תודה, אחי.
תודה.
אבוי. זו לא בדיוק החוויה
שציפיתי לחוות כאן. נו, מילא.
בשביל התמונה.
כשהגענו לשער השמש, לא ידעתי
שאנשים עושים טרק של ארבעה ימים מהצד השני.
ולכן כשהגענו, היו שם איזה חמישים, שישים איש...
וזה נהפך לסוג של יום צילומים בשבילי.
מגניב. שיהיה לך טיול מוצלח. -תודה, אחי.
איפה נשב?
או אולי נרד קצת בשביל?
נראה לי ש...
אני עלול לקלקל לכולם את החוויה. זו הבעיה.
היי, מה שלומך? נעים מאוד. -נעים מאוד.
כן, זה בסדר. כן. -כן? תודה.
העננים לא עומדים להתפזר בקרוב.
אלך לראות אתר ידוע אחר.
אולה. -אולה. בוקר טוב.
זה השלב שבו חותמים על כתב ויתור?
טוב.
כיוון שזה כ"כ תלול ומסוכן, צריך לחתום בכניסה
וביציאה, מטעמי בטיחות.
אני לא מאמין כמה זה תלול. אלוהים אדירים.
בלי לדחוף, חבר'ה.
הגשר. -הגשר.
וואו.
יש גם מדרגות למטה, שבנויות לתוך הסלע.
אלוהים, זה לא ייאמן.
עכשיו הן חסומות כי היו אנשים
שנתלו מלמטה וצילמו את עצמם
ועשו כל מיני שטויות מטורפות.
יהיה לנו מזל. מזג האוויר מתבהר, לא?
נראה כך כאן, לא? בעוד שעה בערך,
ואז אולי באמת יהיה לנו מזל. -כן.
הנה היא.
צריך לסובב את המצלמה.
זה מדהים. אני כל כך שמח לראות את זה.
אני לא מאמין שעמדנו כאן קודם, וזה פשוט היה שם.
בכלל לא יכולנו לראות.
אתרי אינקה רבים נהרסו בידי פולשים ספרדים,
אבל למרבה המזל הם לא מצאו את מאצ'ו פיצ'ו.
סוף סוף הגעתי למעלה. והנה מאצ'ו פיצ'ו.
סוף סוף התפזרו העננים. כמה יפה כאן.
ההתרגשות של להגיע לכאן ולראות את זה. ואז...
אני חושב שמה שהיה נחמד הוא שנאלצנו לחכות.
הסתכלנו מסביב ודיברנו עליה,
ניסינו לדמיין איך היא נראית.
ראינו את התמונות, ופתאום היא התחילה להתגלות.
וזה מטריף. פשוט מדהים.
מקום מהמם.
מהמם.
רוב הארכיאולוגים מאמינים שהיא נבנתה כאחוזתו
של שליט האינקה, פצ'אקוטי,
ואילו אחרים חושבים שזה היה אתר דתי.
מדהים, לא?
- אויינטאיטמבו, פרו -
יום חדש, שחר חדש.
טוב.
אויינטאיטמבו, להתראות.
מזמן לא היה לנו יום גשום. אולי זו הפעם הראשונה שאנחנו רוכבים בגשם.
כביש מרוצף בגשם. איכס, איכס...
אנחנו כבר ביום ה-39 למסע שלנו מאושואיה ללוס אנג'לס.
יש לנו רק שלושה ימים להגיע לאייאקוצ'ו, שם ארגנו לעצמנו
טיול למעבה יער הגשם ומפגש עם שבט מקומי.
- מאצ'ו פיצ'ו - אייאקוצ'ו -
עצוב לעזוב את מאצ'ו פיצ'ו.
זו חוויה מדהימה, אני חייב לומר.
רציתי רק לשבת היום על האופנוע שלי
ולהיזכר בכל הדברים המקסימים שראיתי אתמול במאצ'ו פיצ'ו.
לחשוב איזה מזל גדול יש לי שאני יכול להגשים חלומות
לראות דבר כזה.
חכו. היינו צריכים לפנות ימינה שם.
אני תוהה...
אני מקווה שלא נגלה שזו דרך עפר ארוכה.
חצץ.
אני חושב שדרך העפר הזאת היא בערך 13 ק"מ.
עמוסה, הדרך הזאת.
זה ה-M6 (אוטוסטרדה בבריטניה) של פרו.
ה-M מייצג מדמנה.
אוי, ה...
התיז עליך? -לא ייאמן.
אתה יכול להסתכל?
המגן שלך מכוסה בוץ.
כל צד הגוף שלי מכוסה בוץ.
כאן יש סכנת החלקה.
זה חלקלק מאוד.
שיט. נפלתי.
אתה בסדר, יואן?
יופי של דרך קיצור.
אוי, אלוהים.
טוב, מוכן? תחזיק מתחת לתיקים. אחת...
בדיוק מתחת לתיקים או משהו שם.
אחת, שתיים, שלוש.
כל הכבוד.
טוב.
גרסיאס, אמיגו.
שתיים...
אתה בסדר? -קומדיה של טעויות.
אני בסדר. תודה.
תראו את זה. נראה כמו נווה מדבר.
אנחנו נוסעים בכביש 35 המפורסם מאבנקאי לאייאקוצ'ו.
זה אזור הררי נידח עם מעברים ארוכים מתפתלים, אז
הדרך אמורה להיות מרהיבה.
- לוס אנחלס -
הגענו ללוס אנג'לס. קקטוס.
כן, לוס אנג'לס. -לוס אנג'לס.
זהו זה, חבר'ה. היה גדול.
כן.
תודה על הכול. תודה על הזיכרונות.
היה מקסים. היה כיף לטייל שוב ביחד.
חזרנו לגובה של 4,100 מטר.
ו...
זה נראה מדהים.
רוב הזמן ההרגשה היא שאנחנו עולים בגובה,
נכון? -כן.
כל הבוקר. ולכן השתמשנו בהרבה...
יש לנו 41 אחוז טעינה וטווח של 74 ק"מ,
ויש עוד 109 ק"מ עד ליעד שלנו.
לכן אנחנו מקווים לקצת ירידות בקרוב.
בנסיעה בירידה האופנועים יכולים להיטען.
זה עובד כמו מכונית היברידית. יש שם מנועים
שמטעינים מחדש את הסוללה.
לכן עכשיו נוכל לנסוע יותר רחוק ויותר מהר.
יש טעינה טובה, אחי. טעינה טובה.
יפה לנו. טוענים, טוענים...
בדרך ראינו רוכב אופניים בעלייה
והוא דהר בעלייה.
חשבנו לעצמנו, "אלוהים, זה קשה."
וכשהתקרבנו גילינו שיש לו רק רגל אחת.
נעים מאוד.
כמה מדהים.
כמה זמן לקח לך לדווש לראש הגבעה?
שלוש שעות. -שלוש שעות.
שלוש שעות. -וואו, אחי. זה מדהים.
שישים קילומטר.
מאה קילומטר.
- יובר פיצ'יוואה, רוכב אופניים נכה -
להסתובב ולחזור?
מאה עשרים קילומטר.
ממש מגניב.
הוא ספורטאי פאראלימפי פרואני והוא מתכונן לאולימפיאדה.
מה הענף שלך? -כביש.
רכיבת כביש.
סי.
יש לו כאן יופי של אימון. -הרים מדהימים לאימונים.
הוא נקלע לתאונת דרכים ואיבד את הרגל עד הירך.
הייתה לי תאונת דרכים ב-2012.
אני מבין קצת בשיקום
ויודע מה זה לשקוע בדכדוך עמוק
בעקבות תאונה שמשנה את חייך, כמו זו שהוא עבר.
לאן ממשיכים מכאן? איך ממשיכים?
מה עושים לאחר מכן?
אני חושב שאחד הדברים הכי גדולים
שיכולים לקרות לך אחרי טראומה
הוא הניסיון לחזור לסוג כלשהו של נורמליות.
להחליט שכן, בסדר, יש לי כאבים,
אבל לא אתן להם להגדיר אותי.
אמשיך לחתור קדימה ולהתקדם.
וזה מה שהוא עשה. ותראו אותו, הוא בדרך לאולימפיאדה.
מדהים.
חמישים ק"מ לשם ואז חמישים חזרה. זו שגרת האימונים שלו.
אבל זו עלייה מטורפת. אלוהים...
זו עלייה מטורפת אפילו על אופנוע.
לא כל שכן ברכיבה עם רגל אחת.
אבל איזה גבר. איזו מקריות מדהימה, להיתקל עם מישהו כזה כאן.
בפסגת העולם.
- אנדחוויילאס, פרו -
אנחנו מגיעים לאנדאחוויילאס
ועדיין צריכים לרכוב 240 ק"מ כדי להגיע לאייאקוצ'ו.
גרסיאס. תודה.
בסדר? סי. -סי.
זה עובד?
כן. גרסיאס.
קדימה. -יש 160 ק"מ, אבל...
רובוט. -הוא מחקה רובוט.
טוב.
הוא בסדר?
טוב. קדימה. בוא.
אני חושב שכדאי שנמשיך בדרך.
הרכיבה של הימים האחרונים הייתה מדהימה.
עלינו וירדנו...
עלינו ל-4,000 מ' ובחזרה ל-2,400 מ' ושוב ל-4,000 מ',
חזרה ל-2,500, על כבישים מדהימים.
הכביש הסלול והנוף והמראות.
המבט מלמעלה על העמק,
הירידות התלולות לעמקים ולעיירות.
היה פשוט מדהים.
מחר נשאיר את האופנועים וניכנס
ליער הגשם של האמזונס כדי לבקר שותפות בין ארגון סיוע לא ממשלתי
וקהילה שבטית, שיחד מנסים לצמצם את בירוא היער.
- אייאקוצ'ו, פרו -
נראה את הפעילות של "קול ארת'".
זו דרך חשיבה חדשה ושונה.
הרעיון הוא העצמה ויצירת מקומות עבודה.
מתן הכנסה בת-קיימא לאנשים במקום כריתת עצים.
בואו נראה מה קורה.
נאלצנו לטוס במסוק כי לא יכולנו להתקרב עם אופנוע.
ממריאים. מעלה, מעלה, מעלה.
כל כך יפה. הנהר זורם בעמק.
איזה יופי.
אנחנו טסים 145 ק"מ לקוטיווירני,
קהילה של בני אשאנינקה מיער הגשם של האמזונס.
כדי לבקר באחד מ-12 הכפרים שלהם שם.
זה ממש מגניב.
כל כך יפה הג'ונגל.
כמות החרקים ובעלי החיים ו...
כל מה שיש שם,
פשוט שוקק חיים.
הנה. תראה.
יש קרחת יער על ראש הגבעה
שהיא נקייה מעצים.
מסירים את העור של העולם.
לא נוכל לנשום.
כן.
זה קשה מאוד, לא?
כי אתה יושב שם בבית הקטן שלך,
ואתה משקיף על כל העצים האלה.
מישהו אומר, "אתן לך כסף..."
ומישהו אחר אומר...
"לא, צריך לשמור על היער."
ואתה חושב, "כן, אבל אני צריך לפרנס את המשפחה שלי."
זה דבר מידי, אבל...
מה אתה אמור לעשות?
כן, זו הדילמה, לא?
זה המקום?
המון אנשים.
וואו. הצבעים.
הכפר הזה נקרא טינקארני, ומתגוררים בו כמעט מאתיים בני אדם.
יוזמת הפחתת החנקן שלנו תתמוך בקהילה הזאת.
שלום. מה שלומך? -שלום, בוקר טוב.
אז אתה אומר...
זה כמו "שלום" באשאנינקה.
- איזבל, קול ארת' -
- דניאל, ראש הכפר קוטיווירני -
ברוכים הבאים.
הם באו ממרחקים לבקר אותנו כאן.
הוא בירך את כל ראשי הכפרים האחרים
שבאו הנה לקבל את פניכם.
הם יצבעו את הפנים שלכם. זה שונה לנשים ולגברים.
טוב.
שלום.
הו, יפה מאוד.
אתה נראה כמו נמר קטן, או משהו.
יש לך כנפיים קטנות כמו ציפור. -אני לא רואה.
איך אומרים תודה בשפה שלהם? -גרסיאס.
ערכו לנו טקס קבלת פנים נפלא,
זה אחד מהפרויקטים הראשונים של "קול ארת'".
הוא נמשך כבר כעשר שנים.
קהילת קוטיווירני כולה
משתרעת על פני 300,000 דונם של יער גשם.
כשאתה עובד ביער ואתה לא מוצא מים,
אתה יכול למצוא כמה שיחי ליאנה.
ואפשר לשתות מהם.
ויש להם גם תכונות רפואיות.
תראה. הנה זה בא.
תראה. -הנה זה.
המים טעימים ורעננים.
בשביל הקהילות, היער הוא כמו שוק.
כשהם צריכים אוכל,
כשהם צריכים לבנות בתים, הם באים ליער.
והם גם משתמשים בו לייצור הכנסה כדי לשרוד.
וכך אנחנו באנו וסיפקנו מימון.
כדי שהם לא ייאלצו לייצר לעצמם הכנסות
מכריתת עצים לא חוקית או מקוקאין.
אנחנו עוזרים להם לצמצם ולעצור את בירוא היערות.
אתה פעיל ב"קול ארת'" כעשר שנים.
- חיימה, קוטיווירני -
מה המשמעות של זה מבחינתכם כקהילה?
כמה מאיתנו אוהבים את היער ומגנים עליו.
שם אנחנו מוצאים את האוכל שלנו
וכל מה שאנחנו צריכים.
היער חשוב לנו מאוד.
הם מקבלים תמיכה כספית
שבזכותה הילדים יכולים ללכת לבית הספר,
והם יכולים אולי להציע שירותי בריאות בעלות נוחה יותר.
זה דבר מדהים בשבילם.
הוא רוצה להראות את הבית שלו. רוצים ללכת?
כן. -סי.
בסדר.
אורגת. שלום.
זו אשתו, אלברטינה.
אולה.
וואו. איזה מקום ענקי יש לו.
תראה, יש לו טלוויזיה. סטריאו.
מקסים, לא? -סי.
אני לא חושב שהייתי אי פעם במקום כזה. שאתה רואה...
אנשים שממש חיים מהיער בצורה כזאת.
אנחנו מקווים שעידוד חקלאות בר-קיימא
יביא לכך שבני האשאנינקה הנוודים מטבעם יישארו כאן לאורך זמן,
ויגנו על אדמותיהם מהמשך בירוא היער.
חיימה, אתה לא מתכוון להמשיך לנדוד?
אחרי שעברתי מקומות רבים, אני רוצה להישאר במקום אחד.
אני חושב על הדורות הבאים,
הנכדים שלי.
להשאיר להם משהו.
בוקר טוב לכולם.
לזה התעוררתי הבוקר, באמצע הג'ונגל.
בכפר המקסים הזה.
ישנתי כמו תינוק כאן.
כאן בכפר קוטיווירני.
זה מרענן.
הם לא נקטו יד קשה נגדם. הם לא באו ואמרו,
"שאף אחד לא יעז לכרות עץ." הם הבינו את הקהילות,
וניסו לעבוד עם הקהילות כדי לנסות
ולעזור להן לגרום פחות נזק ליער
או להעריך את מה שהיער נותן להן.
צ'רלי ואני לא שוכנענו לעשות את הטיול הזה
על אופנועים חשמליים משום שאנחנו סביבתנים.
אני חושב שרצינו לעשות את זה משום שזה העתיד.
כי אנחנו מתלהבים מאופנועים חשמליים.
אבל על הדרך זה פתח לי את הראש
לגבי מה שמתרחש בעולם.
אני לא מאמין שעברנו כבר את מאצ'ו פיצ'ו ואת "קול ארת'."
פרויקט יוניסף הראשון.
כל הדברים האלה נראו כל כך רחוק בתוך הטיול,
ועשינו אותם כבר.
שכחתי כבר לגמרי את האנדים.
אנחנו צריכים רק לעבור את הגבעה האחרונה. ייתכן שזהו זה, נכון?
אני לא רוצה להתלהב מדי.
איזה יופי של... וואו. זה יפה.
חצינו את הרי האנדים וכעת אנחנו יורדים 4,000 מ'
לעיר החוף איקה שבפרו.
בהמשך ניסע לראות יצירות אמנות ענקיות בנות אלפיים שנה,
קווי נסקה, ששמעתי עליהם בעבר.
- אייאקוצ'ו - איקה - קווי נסקה -
היום נראה את הציורים המדהימים
שנחרטו בפני כדור הארץ.
ברור שהם נועדו להיראות מלמעלה
והם נוצרו זמן רב לפני שהומצאה התעופה, אז...
בשביל מי הם נעשו? האם בשביל חוצנים?
איננו יודעים. נראה היום.
נטוס מעל עמק נסקה...
- סזאר, טייס משנה -
בגובה הנמוך ביותר שנוכל.
כשנגיע לדמות, נפנה שמאלה
וימינה, טוב?
כדי שכולם ייראו אותה. כן?
הפניות יהיו בין שלושים לחמישים מעלות, טוב?
כך שיהיה כיף. כן?
הייתי מוודא שיש לנו שקית לפני שנעלה למטוס.
שקית מוצלחת, לא? -כן.
שקית שקופה, כדי שתוכל לראות בדיוק מה אכלת לארוחת בוקר.
להדק חגורות בטיחות.
תירגע. תזרום עם זה. -תזרום, אחי.
חרף תיאוריות קונספירציה חוצניות בנוגע למקורן,
סביר יותר שבני הנסקה יצרו את דמויות הענק
כדי לבקש גשם מאלי מזג האוויר.
אנחנו מתים.
עכשיו נראה את הדמות הראשונה.
הנה הוא. שם, תראה. ישר מולך.
שם על צלע הגבעה. על הגבעה, על הגבעה...
זה מדהים.
יש כאן יותר מאלף יצירות.
חלקן באורך של יותר מ-400 מטר.
יש לי קצת בחילה.
עכשיו יש לי בחילה.
אולי נוכל לטוס במעגלים משני הכיוונים סביב משהו אחר?
ממש... -מצוין.
אני רוצה לרדת.
גרסיאס. תודה רבה לך.
מקווה שנהניתם.
נהנינו מאוד. תודה.
איך היו הפניות?
נחמדות מאוד. תודה. -חלקות.
לי לא.
חוזרים לכביש.
מתחיל להתחמם עכשיו, לא? נהיה חם ויבש כצפוי.
רכיבה קלה.
אני מצפה בכיליון עיניים למעבר למדינה חדשה,
לאקוודור.
זה נהיה מרגש.
מוכן לתזוזה?
ריביאן עשו פריצת דרך גדולה.
הם מצאו דרך להטעין את האופנועים שלנו במלואם
מהמכוניות שלהם בתוך שעתיים בלבד.
הנה, יש דופק. כן.
כן, כן...
אני אוהב את הרעיון ששיטת הטעינה החדשה
פותחה במיוחד בשבילנו,
והיא תוכל לשמש אנשים אחרים בעתיד.
שעה ו-24 למילוי.
שעתיים.
סוף סוף אני מתחיל להבין את סגנון הנהיגה בפרו.
בהחלט.
אלוהים, תיזהר. לאט.
לאט, לאט...
אוי ואבוי.
יוכלו להשתמש בקטע הזה בתור "אחרי הפרסומות."
קדימון, קליף האנגר. -כן, קליף האנגר.
זהירות!
כמה תוכניות כאלה יש? -חוזרים מהפרסומות
ישר לקטע שהוא צועק, "זהירות, זהירות!"
ואז, אתה יודע.
אנחנו בדרך לגבול אקוודור.
נלך לבקר את חברינו מיוניסף
שהתמקמו כאן כדי לעזור לפליטים שבורחים מוונצואלה.
מאות מתושבי ונצואלה נסים מארצם בניסיון
להימלט מהמשבר הכלכלי וההומניטרי המחמיר והולך שם.
אנשים נסעו מאות קילומטרים
דרך קולומביה ואקוודור בניסיון להגיע לבני משפחה
ולמצוא עבודה בפרו ובצ'ילה.
- טומבס, פרו -
הנה כל האוהלים.
במחנה זה בטומבס מתגוררים כמאה אימהות ותינוקות
וגם חמישים ילדים שהגיעו בלי הוריהם.
זה מרחב ידידותי לילדים?
הם שחקנים.
אולה.
ילדים מסתגלים במהירות.
אבל הם זקוקים להגנה ולעזרה.
אתם מתארים לעצמכם איך זה לצאת מוונצואלה, לחצות את קולומביה ואקוודור,
ולהגיע הנה באוטובוסים או ברגל.
הילדים האלה עברו דברים קשים.
אין להם כבר זמן להיות ילדים.
מריה בת 16 ואחיה אברהם רק בן 14,
והם כאן בגבול מסתדרים בכוחות עצמם.
הם כאן 47 יום.
מה היה המצב בוונצואלה כשנאלצתם לעזוב?
המצב היה קשה מאוד.
לכן החלטנו לעזוב את המדינה.
נאלצתם לעזוב את הבית ואת בית הספר ואת החברים.
את הכול.
מה שהכי כאב היה הפרידה מהמשפחה.
קשה להיות מרוחקים...
אחרי שהייתי איתם כל כך הרבה זמן.
אני מצטער לשמוע.
כן, זה קשה. כל כך קשה.
המצב הפכפך מאוד. -כן.
- ביביאנה, יוניסף -
אנשים איבדו את עבודתם. הכסף שברשותם לא שווה כלום.
הם מוכרים את כל מה שיש להם כדי לנסות לצאת.
הם השאירו שם את אמם ואת אחיהם הגדול.
הם יודעים מה אמם ואחיהם הגדול
עושים בוונצואלה?
יודעים מה אמכם ואחיכם עושים
בוונצואלה?
האימא היפה שלך, נכון? -איזו מתוקה.
אל תבכי.
ילד יפה שלי.
אני מצטער. -כן.
אתם ילדים חזקים.
אתה תעברו את זה. באמת.
כן.
מה שאתם רואים באמת קשה לצפייה.
הם לא יכולים לחזור לוונצואלה.
הם צריכים שלושה ימים כדי לעבור את פרו באוטובוס ולהגיע לצ'ילה,
לשם יוכלו להיכנס, והם יודעים שיש להם בני משפחה שם,
ויש להם עתיד שם, אבל הם תקועים כאן.
חלקם כבר 47 יום.
- מעבר הגבול פרו-אקוודור -
מוצ'אס גרסיאס. תודה רבה. -בבקשה.
טוב.
לנו קל יחסית לחצות את הגבול
ולהיכנס לאקוודור.
אקוודור.
וקטע הדרך הבא עשוי להיות החלק הכי מתעתע בכל הטיול.
אפשר לנסוע מהקצה התחתון של דרום אמריקה
לקצה העליון של צפון אמריקה בכביש הפאן-אמריקאי.
אבל באמצע יש מרווח של 160 ק"מ שנקרא "נתק דאריין"
שכולו יער בלתי חדיר, ללא כבישים.
מלא טרוריסטים. לא כדאי להגיע לשם.
- נתק דאריין -
לכן נצטרך לשוט בסירה מסביב או לטוס מעליו.
אבל הרכבים שלנו כבדים כל כך, שהדרך היחידה לעקוף אותו היא סירה.
נצטרך רק להגיע לנמל כמה שיותר מהר.
לא, הקליטה הסלולרית כאן היא אפס. עדיף שנישאר ביחד במידת האפשר.
ניסע אחריך אל מחוץ לעיר בכל מקרה. זה קצת מטורף.
ראיתם את ההוא משמאל עם רובה הציד הכסוף?
תרגום כתוביות: גלית אקסלרד