Vi skal køre 21.000 kilometer gennem 13 lande.
Fra Ushuaia, ind og ud af Argentina og Chile, til Atacamaørkenen,
videre til La Paz, før vi krydser Titicacasøen,
gennem Andesbjergene til Colombia, videre til Panama,
gennem Mellemamerika og Mexico med ankomst i Los Angeles efter 100 dage.
INSTRUKTØR OG PRODUCENT
Vi udstyrer dem med kameraer,
og de får kameraer med mikrofoner på hjelmene,
så de kan filme sig selv.
Er det en vej? Du godeste!
INSTRUKTØR OG PRODUCENT
De får følge
af kameramanden Claudio.
Russ og jeg følger efter i to elektriske pickupper
sammen med kameramændene Jimmy,
Anthony og Taylor, som også hjælper med logistikken.
Vi filmer dem fra bilerne
og møder dem ved grænserne,
men derudover er de på egen hånd.
15.600 KILOMETER TIL LOS ANGELES
Landskabet er virkelig smukt.
Det er svært at beskrive. Kaktusser overalt.
Som en hel hær af kaktusser, der vogter over dalen.
Jeg elsker at se moder natur udfolde sig.
At se landskabet forandre sig.
Det er meget bevægende, og...
...jeg føler mig tættere knyttet til verden, til jorden.
Denne følelse af at værdsætte skønheden.
Jeg er fuld af energi i dag.
Det er en fantastisk dal.
Vi kører gennem Calchaquídalen på vej mod den chilenske grænse.
Det er første gang, vi skal langt op i bjergene.
Det er spektakulært.
Det er et sjældent syn.
Det var helt rødt i morges,
og så er der alle de mørkegrønne kaktusser.
Det er smukt.
Og den der følelse... Har du den, Charley?
Følelsen af at vågne op et nyt sted hver morgen?
Og indimellem... har man nogle mærkelige drømme.
Indimellem ved man ikke, hvor man er.
Man vågner og er helt forvirret.
Ofte ved jeg faktisk ikke, hvor vi er.
HØ. EMPANADER
Hej, lille hund.
Kom og sig hej. Ja, du er sød.
Dine øjne er helt orange. De skinner.
Ja, det er Claudio. Han filmer.
Han gør ikke noget.
Se alle de kyllinger.
Det ser lidt ubehageligt ud.
Den her tur gør mig...
Jeg overvejer virkelig at blive vegetar.
Der er bare så meget kød.
Du...
Du kunne nøjes med at spise kød et par gange om ugen.
Det gavner miljøet,
-hvis alle gør det. -Ja.
Der ville blive produceret færre køer og kyllinger,
og det ville lette presset på miljøet.
De her er vegetariske.
Hej, venner!
Vores brasilianske venner. Hej.
-Hej. -Hvordan går det?
-Godt. -Godt.
Vi vil gerne køre med jer.
EVENTYRERE
-Vi... -Vi kan følges.
Gerne.
Vi har mødt vores gamle venner.
Faren og sønnen, der er på tur på rute 40.
Så kører vi.
Det er skønt at se deres boble. Jeg elsker den bil.
Hvor er den fed.
Lad os få et smil, boble.
Mine forældre havde tre af dem i træk.
-Tre i træk? -Ja, i 70'erne.
En rød, da min bror blev født, dernæst en hvid,
og til sidst en orange. Jeg husker den orange bedst.
Vi tog på camping hver sommer.
Vi tog bilen fra Skotland til Frankrig.
Det var herligt.
Det er nok derfor, jeg elsker dem.
De minder mig om min barndom.
Ses. Tak for turen.
Hej.
-Jimmy, ved du, hvad jeg skal have? -Nej.
Neglelakfjerner.
Til tæerne?
Den blå vokser ud.
Der kommer de her små mærker.
Det er ikke pænt. Men jeg vil gerne prøve det igen.
Nej!
Jeg er med i den film.
Nej!
Tror du, de laver sjov med mig?
Jeg er med i den film.
Jeg er nødt til at se mig selv.
Jeg vil høre, når jeg taler spansk.
Det var mig, der sagde: "Kom nu, Jack" på spansk.
"Kom nu, Jack."
-Er du med i den, Ewan? -Ja.
Jeg spiller Elmont, en ridder med fabelagtigt hår.
Jeg kan ikke huske, hvor jeg er på det tidspunkt i filmen.
Her er jeg.
-Jeg... -Der er du.
Der er han.
Så du det?
-Sikke en slutning. -Skurken har tabt.
Sejt. Jeg får den tatoveret.
-Sådan. Tak. -Tak.
Det var sjovt.
Og du taler spansk.
Jeg talte det perfekt. Det er sjovt,
hvor hurtigt man glemmer det.
CALCHAQUÍ-DALEN
SKALLERNES SLUGT
Dette er skallernes slugt,
som er opkaldt efter de unikke klippeformationer.
Vi gør stop ved et naturligt amfiteater med en fantastisk akustik.
Det er åbenbart ikke et særlig velbesøgt sted.
Ingen kender det.
Se der.
Der er et par busfulde.
Hold da op, det er...
...specielt, hva'?
Det minder mig om en chokoladekage
med lag af sprød chokolade.
Og så...
Så er der tynde lag flødeskum imellem.
Kan du se lagene?
Og så er den sunket lidt.
Den er faldet lidt sammen.
Drengen vælter dem bare.
Nogen har brugt timevis på at stable dem, og han...
-Han foretrækker dem på kanten. -Ja.
De falder længere.
-Undskyld? -Ja?
-Vil du... -Selvfølgelig.
Jeg går derover.
-Tak. -Er de okay?
-Tak. -Ellers tager jeg nogle nye.
Smukt!
-Jeg tog nogle stykker. -Du er...
Det er du god til. Tak.
-Godt. -Mange tak.
Selv tak.
Vi skal med skytoget.
Det kaldes skytoget, fordi det hænder,
at man kører over skyerne.
Men man skal være heldig.
Skyerne hænger lavt.
Vi skal på en rundtur i Andesbjergene.
Vi krydser fingre for,
at vi når over skyerne.
-Vi er højt oppe. -Ja, 3.700 meter.
Det er en god højde.
Ja, dejligt højt.
Og vi kører stadig opad.
Bjergene bliver højere her.
Højere og højere.
Vi har aldrig været så højt oppe,
og det påvirker Taylor.
Han udviser tegn på højdesyge.
Nu er det alvor.
Man ved ikke, hvordan højder påvirker en, før man er i det.
Det er underligt. For nogle betyder det intet,
og andre mærker det meget.
Dagens mål er at nå frem til toget.
Jeg har glædet mig til at sætte mig til rette
og bare nyde turen.
Hvor langt var der til toget?
Der er 32 kilometer, og jeg har 34 tilbage.
Det tærer på batteriet.
Det er lige på vippen.
Jeg må sætte farten ned. Det går for stejlt opad.
Vi har også modvind.
Der er ingen steder at køre hen her.
Det er lange, uberørte strækninger.
Ingen muligheder for at tanke op.
Motorcyklerne har kørt langt.
Og hver dag er et eksperiment.
Det er helt vildt.
For pokker, den vind.
Typisk.
Jeg tror ikke, vi når frem.
Jeg tror ikke længere på det.
Lad os lægge os bag Sprinteren.
-Ikke, Ewan? -Jo.
Drengene er lige bag dig,
så du må endelig ikke bremse.
De er lige bag dig.
Det ser farligt ud.
Lige bag ham for at mindske vindmodstanden.
Vi har sagt til chaufføren, at han ikke må bremse.
Det er helt vildt.
-Helt skørt. -Hvad har vi gang i?
Ewan er få centimeter fra dig,
så hold farten.
Vi kører på autopilot.
Drengene ligger i varevognens slipstrøm.
Og Russ tager noget af vindmodstanden til venstre.
Det er ingen vindmodstand her.
Min har stået på 23 km i et stykke tid.
Jeg har 26 km tilbage, så det virker.
Det virker. Hvor langt har vi?
-Nitten. -Så går det.
-Stærkt. -Det er løsningen.
Det er ikke så afslappende, men...
...så længe de ikke bremser, går det.
Vi er i mål.
Vores sidste nat i Argentina er i San Antonio de los Cobres.
En af verdens højest beliggende byer.
Jeg kan mærke højden nu.
Sådan. Det gik godt.
Da vi lå bag Sprinteren, brugte vi intet batteri.
Det stod helt stille. Det er vindmodstanden.
Der er en hovedpine på vej på grund af højden.
Taylor er syg.
Når I kører op,
falder antallet af røde blodlegemer.
LOKAL PRODUCER
Du får mindre ilt til hjernen.
Tag det roligt.
Vi kørte op ad bjerget...
...og det var meget koldt.
Jeg...
...krøb sammen og blev varm, og...
...det trak sig sammen, og...
Slap af.
Slap af. Det skal nok gå.
Taylor har det skidt.
Kan du ikke trøste ham lidt?
-Giv ham lidt støtte. -Ja.
Det er jeg ked af.
Hvis jeg skulle sætte penge på, hvem der fik højdesyge,
-var det ikke dig. -Nej.
-Det er jeg ked af. -Det er dumt.
-Det er forfærdeligt. -Er han okay?
Det bedste, du kan gøre, er at komme længere ned.
-Ja. -Kør ned igen.
Okay.
Det skal nok gå. Bare rolig.
Vi kommer til at savne dig.
God bedring, og vi ses snart.
Han havde det skidt og var ked af, at han måtte vende om.
Men det er umuligt at fungere med højdesyge.
Man er nødt til at komme ned.
Han møder os i Bolivia.
Luften er meget tynd. Jeg bliver helt høj.
Okay.
Jeg lader mig bare rive med.
Wow, er de ikke gode?
Det er børn.
Vi står ved himmeltoget
Og jeg har ingen...
Jeg mister pusten ved himmeltoget
Her i højden med min appelsin
Er I klar til Maltesertricket?
-Kom så. -Klar?
-Gør det. -Måske besvimer jeg
på grund af højden.
Nej.
Brug den anden hånd.
Du besvimer. Den var god.
-Tæt på. -De fryser billedet.
-Luften er for tynd. -Prøv den anden hånd.
Så kører vi. Læn jer tilbage og nyd turen.
Det kaldes skytoget, fordi det er så højt oppe,
at vi kører over skyerne.
-Ja. -Vi er i 3.200 meters højde.
-De begyndte byggeriet i 1920. -Ja.
Og det tog omkring 30 år at bygge det.
Se lige den kløft.
Du godeste! Der er langt ned.
Jeg bliver svimmel.
Mand dig op.
Jeg elsker det!
Jeg fandt noget...
VIDEODAGBOG
...neglelakfjerner og bomuld.
Nu er det tid til at komme videre.
Mine børn ved det ikke, men...
Beklager Jamyan og Anouk, men nu ryger den blå neglelak.
Det bliver en lang dag. Over 320 kilometer.
Vi krydser den chilenske grænse, og så går det op.
Vi skal helt op i 4.000 meters højde.
Nu er vi i...
Vi skal 700 meter længere op.
Vinden tager til i eftermiddag.
-Okay. -Den er meget kraftig.
Temperaturen kan falde til minus femten grader.
Se.
De kører samme rute som os,
men på cykler.
Der var en forfærdelig modvind.
De er på tur. "MTB Adventure Salta."
Adventure Salta.
Det er imponerende.
Vi skal bare op.
Dårlig vej, lang tur.
Og hvis der blæser meget,
risikerer vi at løbe tør for batteri.
Hvis det sker, før vi når grænsen,
er det skidt.
Vi må spare på strømmen på vej op.
En blid opstigning.
Chile, nu kommer vi.
-Se, hvor vi skal hen. -Opsedasse.
-Wow! Det bumper. -Sådan.
Offroadere i alle lande, foren jer.
Vi kan snildt ende med at skubbe motorcyklerne op ad Andesbjergene,
Ja.
Se alt det støv dernede.
Fantastisk.
-Tjek udsigten. -Flot, ikke?
Det er en herlig rute.
-Argentinas højland. -Argentinas højland.
-Stop her. -Ja.
Hold da op. Det er flot.
Imponerende. Og vi skal bare fortsætte opad.
Hov, den væltede næsten.
Vi befinder os i et af de mest afsides områder
af Andesbjergene.
Og en af de højest beliggende grænser i verden.
GRÆNSEOVERGANG
Der er is på vandet.
Det er ufattelig koldt.
Hvad så, Ewan?
Det lugtede pludselig af svovl.
Måske var det varmt, og det er det.
Det er en varm kilde.
-Du milde. Mærk det. -Er det meget varmt?
Ikke meget varmt, men varmere, end det burde være.
Ja, det er helt klart varmt.
-Er det ikke fantastisk? -Jo.
Direkte fra jorden.
Puha, det er svært at få vejret.
Ja, vi er næsten i 4.600 meters højde.
-Vi er tæt på. -Ja.
Ja.
Dårlig idé.
Det er smukt, hvordan vejen snor sig.
Se lige. Det er prægtigt.
Det var tæt på, jeg styrtede.
-Ja. -Jeg skred næsten ud.
Vejen er så fed.
-Det er herligt. -Ja.
Er vi på rette vej?
Det er navnet på grænseovergangen.
Ikke? "Paso Internacional de Sico."
-Medmindre de alle hedder det. -Ja.
Men den der...
Det er sjovt, den peger mod rute 51.
Og det er den, vi skal på.
Det fik vi at vide. Men her...
...viser den, at 51 er i den retning.
Paso Internacional de Sico. Hvilken vej?
-Den vej. -Der?
-Rute 51. -Paso Internacional de Sico.
Den vej? Ikke den vej?
-Nej. -Okay, den vej. Tak.
Tror du, de alle hedder Paso Internacional de Sico?
Ja.
Så den viser ikke vej...
...til grænsen.
-Hej. -Hej.
Okay.
Ved I, hvor grænsen er?
Det ved jeg ikke. I kan selv vælge.
-Okay. Tak. -Okay.
-Jeg tror, vi skal den vej. -Så gør vi det.
Vi gør det.
Jeg aner ikke om vi er på rette vej
Det huer mig ikke
Jeg er kommet i tvivl.
Nå.
Nå, vejen er i hvert fald smuk.
Hvis bare vi vidste, vi var på rette vej.
-Så kunne man nyde det. -Ja.
Jeg fornemmer,
at det er meget få, der kører denne vej.
Der er ingen tegn på en grænse.
Ikke en sjæl i sigte.
Jeg tror, der er en ubemandet grænseovergang her.
Ja.
Og hvis der ikke er nogen...
Ja.
Jeg kan se noget.
Er det en kameramand?
Nej, det er et skilt.
Måske er det deroppe til højre ved bygningerne.
-Er det bygninger eller sne? -Nå ja.
-Måske er det der. -Ja, sikkert.
For pokker.
-Jeg tror, jeg ser mennesker. -Også mig.
-Bare det er vores hold. -Ja.
Det kan også være nogle fremmede.
-Jeg ser en tripod. -Ja.
Ja, det er os.
Pyh. Jeg har aldrig været så glad for at se andre mennesker.
Hej, folkens.
Hej.
Så nåede vi til grænsen.
GRÆNSEOVERGANG
Man kører i en evighed,
og man kommer ikke nærmere, og man tænker:
-"Er der nogen, der flytter vejen?" -Ja.
Er der nogen, der står sådan her?
Og man tænker: "Hov, stop."
Åh gud.
Hvem har en pose peanuts?
Det er, hvad du har brug for.
Må jeg?
Må jeg smage? Tak.
Jeg har et råd til eventyrerne derude.
Hvis du skal på en tur som denne,
så lær dit pasnummer udenad hjemmefra.
Det sparer en masse... Gjorde jeg det? Nej.
Svarer det til at lære et telefonnummer? Ja.
Gør vi det mere, efter vi har fået smartphones? Nej?
Jeg skriver det, jeg ved.
Mit navn er McGregor.
Fra McGregor-klanen.
Mit fornavn er Ewan.
Nationalitet: Amerikaner.
Nu er alle skotterne vrede.
"Er han for fin til Skotland?"
Hvor er du fra?
-Brasilien. -Brasilien?
Han har kørt ni tusind kilometer.
Det er meget.
EVENTYRER
-Det er meget. -Et år og tre måneder.
-Et år og tre måneder? -Ja.
Han laver dem og sælger dem på vejen.
Aftale?
Fint, ikke?
Jeg har sat cyklen på min motorcykel.
Det er bittersødt at forlade Argentina.
Sødt, fordi vi skal videre på rejsen.
Bittert, fordi det har været fantastisk her.
Det er et skønt land at besøge.
Folk har været søde og venlige,
og det er trist at sige farvel.
Men vi er allerede halvvejs gennem Sydamerika,
og det er fedt.
Vi kører gennem Atacamaørkenen
til San Pedro de Atacama,
den sidste by i Chile, før vi krydser grænsen til Bolivia.
Jordprøver herfra minder om dem, man finder på Mars.
NASA bruger området til at teste udstyr til fremtidige missioner.
Det er ret sejt.
-Hej. -Saturnino.
-Ewan. Rart at møde dig. -Hej.
-Saturnino. -Skønt navn.
Måske kan du fortælle os lidt om saltminen.
Det har altid været svært at udvinde salt her,
fordi jorden er så hård.
Man er nødt til at grave dybt
for at nå til de krystalliserede saltblokke.
Det rene salt.
Det meste er urent.
De er vant til at grave dybt for at nå derned,
hvor det rene salt er.
Hvad er historien bag bussen?
De brugte den til at transportere minearbejdere...
...til saltminen...
-Javel. -...så de kunne bo her.
Så de sov i bussen?
-Ja. -Den sad ikke fast,
men de lod den stå, fordi...
Så blev de boende her.
Den blev et hjem for den.
-Ja. -Den har stået her længe,
og den er efterhånden noget slidt.
Jeg vil gerne på en busrejse.
Det er fantastisk. Måske køber jeg en gammel bus.
Jeg vil have en gammel bus. Hvordan er den kommet herop?
-Tænk at køre den herop. -Tja...
Det gik så heller ikke så godt.
De kom herop, og så brød den sammen.
Vi er nødt til at skrive på bussen.
Du skal tegne en pik...
-Okay. -Der er ingen.
Vi har set en masse graffiti på turen.
Men der er altid en pik.
Men ikke her, så nu har vi tegnet en.
Hold da op. Det er overalt.
-Ja. Lækkert. -Hvor mange mon...
-Der har gjort det? -Ja.
Sig det ikke.
Se, der er salt overalt.
Se, hvor smukt det er.
Sådan. Jeg vil ikke tage for meget.
-Det er rigeligt. -Wow.
-Ved du, hvordan det smager? -Nej.
-Salt. -Nej!
-Jo, det er meget salt. -Er det sandt?
En lille klump salt.
Det skal på mine æg til morgenmaden.
En af de ting, jeg elsker mest ved turen,
er de her enorme vidder.
Det oplever man sjælden nu om dage.
Du sagde, man føler sig lille.
Det er sandt. Man kommer...
-Ja. -...i kontakt med sig selv og verden.
Fordi det er så smukt og enormt.
Den er uhyggelig.
Dit overskæg er blevet langt.
Det er min yndlingsting her.
Så mangler vi bare panfløjten.
-Det har noget nepalesisk over sig. -Flot. Ja.
-Tak. -Tak.
Jeg tager den på nu.
-Hun kan lide den
-Ja. -Ja, men...
Jeg tilpasser mig bare omgivelserne.
-Hej. -Hej.
Jeg tror, hun lavede sjov med min hat.
Nogle kan bare ikke lide hatte.
Ewan fandt på, at vi skulle udsmykke Claudios motorcykel,
så han fandt de her.
De skal på.
De skal sidde ved forlygten.
Der? Kan vi gøre sådan her?
-Måske... -Med strips.
Ja, det er godt.
-Har du saksen? -Ja.
Flot. Nye forgafler.
Det ser godt ud.
-Flot. -Et kulørt indslag.
Det bliver sjovt at køre bag ham.
Jeg stryger lige gennem den bolivianske grænsekontrol.
Det må virke.
Så er det nu. Vi er snart i Bolivia.
Jeg har alt for meget tøj på.
Jeg troede, det ville være koldt.
Det er det måske også ude på den åbne vej.
Men lige nu sveder jeg som en gal.
Der er en vulkan lige fremme.
Der er cirka syv vulkaner her.
Vi skal derop og rundt om vulkanen, og så er vi i Bolivia.
Jeg er meget spændt på at komme derop.
-Hallo? -Der var du, Charley.
Hej! Jeg glemte at tænde for den.
Jeg fortalte bare seerne,
hvor spændt jeg er på at køre rundt om vulkanen.
Jeg vil savne Chile og Argentina.
Jeg har nydt de to lande.
Selvom de er naboer, er de meget forskellige.
Det har været fantastisk.
Her er den chilenske grænse.
-Går det godt? -Hvordan går det?
Godt. Du er god til højder.
LOKAL PRODUCER
-Er det her det højeste punkt? -Et af dem.
Vi er 4.700 meter over havet.
-Er det her 4.700 meter? -Ja.
Et af de højeste punkter.
-Er du okay. -Ja, hvorfor?
-Det er det højeste punkt. -Er det?
-Ja. -Syvogfyrre hundrede meter.
Er vi så højt oppe? Jeg troede, det var 2.200.
Det er San Pedro de Atacama.
Nu får jeg det dårligt.
Ring efter en læge!
Vent lidt.
-Træk vejret. -Mund til mund, tak.
Nej, ikke Dave. Jeg er okay.
Jeg er okay.
-Jøsses. -Hvordan...
Jeg så Dave komme med tungen ude.
Hvordan har du det nu?
Vores dokumenter bliver altid blandet sammen,
fordi vi udfylder dem ved siden af hinanden.
Så jeg gav ham Charleys dokumenter.
Lad os sige farvel til Max.
Åh nej, Max! Jeg kan en vits.
Jeg vil ikke sige farvel.
Så lad os sigeau revoir.
Nej, det går heller ikke.
Venner...
Jeg er ked af at skulle sige farvel.
Det føles som et helt år.
Det er svært at sige farvel til sin familie.
Ja.
Jeg er glad for at have mødt jer.
Godt gået, makker. Hav det godt.
Det var det.
Fem uger i Argentina og Chile. Det har taget os lang tid.
-Det har været skønt. Vi ses snart. -Ses, venner.
-Ses, Max. -Undskyld.
Vi er officielt ude af Chile.
Vi er nu i ingenmandsland.
Vi skal hen til den bolivianske paskontrol.
Jeg tror, de næste dage bliver hårde.
Jeg er vild med deres flag.
-Smukt flag. -Ja.
GRÆNSEOVERGANG
Kødet hænger til tørre på vaskesnoren.
Det er helt friskt. Fantastisk.
-Pas? -Ja.
Fotokopier af passet?
Hvorfor? Han er britisk.
Nej, han er amerikaner.
Vil han have en kopi?
-Har du dit britiske pas? -Ja.
Brug det.
-Hvorfor? -Ellers skal du have et visum.
-Aha. -Han har to pas.
Er det lige meget, at jeg har brug det her?
Ja.
Det chilenske stempel er heri.
Kan han ikke komme ind med det?
Nej.
Vi har ikke visumdokumenterne.
Så kan han ikke...
-Jo. -Nej.
Sjovt.
Jeg skal åbenbart have et visum.
Må vi tale med betjenten?
Sluk venligst kameraet.
Sluk det.
Måske smider de ham i fængsel.
Vi har krydset så mange grænser,
Long Way Round, Long Way Down og nu Long Way Up.
Men hver gang, man kommer til en grænse, ved man aldrig, hvad der sker.
Du kom ind med dit amerikanske pas, ikke?
Jeg har brugt mit amerikanske pas hele turen.
Når man bliver stemplet ind i et land,
skal man også stemples ud igen.
Ellers spørger de: "Hvordan kom du ind?"
Så det har jeg gjort.
Men for at komme ind i Bolivia med et amerikansk pas skal man have visum.
Og jeg har ikke et visum.
Jeg skal bruge 160 dollars.
Ewan.
Det har jeg hørt før. Hundrede og tres dollars, Ewan McGregor.
Vi blev afvist.
-Ja. -Nu er det løst.
Vi købte et visum, og nu må jeg være her.
SILOLI-ØRKENEN
Bolivia, her kommer vi.
Sikke en smuk sø. Flamingoer.
Gud, hvor er det smukt.
Fantastiske farver.
Det røde og det grønne.
Og det gule og orange derovre.
Hvad er det?
Er det Omar Sharif på sin kamel?
Eller er det bare et skilt?
Du milde!
Der kom lige en støvhvirvel.
Av! Er du okay?
Jeg fik sandblæst næsen.
Se lige.
Vi er på vej ind i Siloli-ørkenen
her i hjertet af det vulkanske landskab.
Der er ingen veje, kun stier.
Det bliver svært.
Vejen er godt nok ujævn.
Den er ujævn, sandet er blødt, og...
Det er hårdt arbejde.
Man sidder fast i et spor.
Man øjner et jævnt stykke, og man vil derover, men...
...man sidder fast i gruset.
Man er bange for at køre over det.
Man risikerer at styrte.
Der er mange furer.
Der er 140 kilometer...
...til hvor vi skal overnatte.
Så for den.
Det er forfærdeligt her.
Åh gud.
Ubehageligt.
Man må styre efter de jævne stykker,
ellers er det alt for hårdt.
Jøsses. Mine hænder gør ondt.
Det er ikke godt.
Du milde. De her veje er lidt for...
Wow! Jeg styrter!
Er du uskadt?
Jeg er okay.
Jeg var heldig. Jeg kørte over mod det bløde.
Så jeg faldt ned i det bløde grus.
-Så længe du ikke slog dig. -Det gjorde jeg ikke.
Jeg er virkelig bange for at styrte.
-Er du okay? -Ja, eller...
Jeg er også bange for det.
Men jeg nævner det ikke, fordi...
Jeg nævner det ikke, men jeg tænker også over det.
Det er farligt.
Jeg synes, du er meget modig.
Det er værre, end vi havde troet, men vi når frem.
-Alt okay? -Ja, jeg pløjer mig igennem.
Skal vi stoppe her?
Jeg bliver bange, når motorcyklen glider ud.
Jeg er bange for at komme til skade.
Og Charley kører der med sit dårlige ben,
og jeg er bliver bange på hans vegne.
Jeg vil ikke have, at nogen kommer til skade.
Det må ikke ske, og...
...det tænkte jeg meget på.
Det havde vi ikke forventet.
Det var hårdt, og vi grinede af det.
-Vi... -Vi grinede meget.
Vi holder humøret højt.
Det er det smukke ved vores forhold.
Når det er hårdt, får vi noget sjov ud af det.
-Vi skal i. -Ja.
Vi kan snakke med dem.
De er fra Tyskland og Østrig, og de taler alle engelsk.
Jøsses, det er godt, I ikke kan lugte det.
Du milde!
-Ja, ikke? -Gud, hvor er det skønt.
-Cykler I? -Ja.
-De cykler. -Er det rigtigt?
Hvornår begyndte I?
-Et helt andet sted. -Ja.
-I Alaska. -Vi er...
-Ja. -For syv måneder siden.
-Syv måneder? -Sytten måneder.
-Det er godt gået. -Wow.
Og jer?
I Cartagena, Colombia, for syv måneder siden.
-Santa Cruz for fire uger siden. -Fire uger.
-Det er hårdt. -Ja.
-Det er højt. -Ujævne veje?
-Ja, indimellem. -Meget sandet.
-Sandet og hullet. -Sandet og stejlt.
Højden er også hård.
-Der er halvt så meget ilt. -Ja.
Den sidste måned har jeg cyklet i 4.000 meters højde.
I Altiplano i Bolivia og Peru.
Den sydlige del ligger også højt, så jeg er ret...
Du ender som Arnold Schwarzenegger.
Du træder derudad og bliver stærkere og stærkere.
Må jeg se jeres hænder?
Jeres hænder?
-Ja. -Hvor længe har I været i?
-En time. -Tre kvarter.
-Jaså? -En time, tror jeg.
Vi skal afsted igen, for det bliver hurtigt mørkt.
Hvad er planen? Er vi på den?
-Ja. -Klokken er 17:05.
Der er halvanden time til næste helle.
-Okay. -...den røde lagune.
LOKAL PRODUCER
Og en time derfra ligger hotellet.
De siger, vejen bliver bedre. Eller hvad?
-Har de kørt på den?
-Nej. -Så de ved det ikke. Fedt.
De aner intet om det.
De aner det ikke.
Det område, vi kører ind i nu, er et af de mest øde
og mest brutale, I kommer til at støde på.
Og når jeg siger øde, er det ikke for sjov.
Der bor absolut ingen mennesker der.
Det er vanskelig at evakuere her.
Wow, se lige.
Nu handler det bare om overlevelse.
Nu er der ingen vej tilbage.
Det er mørkt, når vi når frem.
Det bliver farligt at køre i mørket. Og...
...ekstremt koldt.
Når solen går ned, falder temperaturen drastisk.
Åh gud. Jeg er...
...så træt.
Hvis vi skal køre resten af vejen, skal jeg skifte tøj.
Mine sokker er våde.
Jeg tror ikke, vi kan køre resten af vejen.
Hvis ikke vi kan sove...
Ja.
...har vi intet valg, men så skal jeg klæde om.
Jeg har mistet følelsen i mine tæer og fingre.
Vi kører til den røde lagune.
Det er ikke det hotel, vi gik efter. Jeg aner ikke, hvad det er.
Er det et rigtigt hotel eller bare hytter?
Jeg har hørt, at det er hytter uden varme.
Man må nøjes med tæpper.
Men jeg aner det ikke.
Vi ved ikke, om vi kan lade der,
men vi har brug for strøm.
Der er lys til venstre.
Så må der være strøm.
Så er der måske også varme.
Og er der varme, er der muligvis mad.
-Vi sover her. -Ja.
Men bilerne skal lades.
Vi må hellere køre til hotellet,
for vi skal have strøm på bilerne.
Ellers kommer vi ikke afsted i morgen.
Vi følger efter dig, og de andre bliver...
Ja, bare de to biler.
Vi kører til hotellet og lader bilerne op.
Ja.
Hej.
Det er fedt at være her.
Det er den der...
...følelse, når...
...det bliver mørkt og koldt, og...
Man vil bare have ro.
Det er ligesom oldtidens rejsende.
Man er i kontakt med fortiden.
Man skal bare finde et sted at sove,
et ly for vejret.
Og...
Det her er perfekt. Det er det.
Vi kører videre, fordi vi har to store batterier,
og de skal lades op, ellers sidder vi fast
-i et døgns tid. -Okay.
Det er ikke verdens undergang, men alligevel.
Så vi prøver...
Jeg ved ikke, om vi når frem, men vi prøver at køre.
Elbilerne og Sprinteren følger efter Land Cruiseren.
Det bliver svært, men vi har en times kørsel til hotellet.
Det er så dumt. Vi siger altid, vi ikke vil køre om natten.
Det næste øjeblik...
...kører vi om natten.
Jeg har 25 procent tilbage.
Men Dave er nede på syv eller otte procent.
Og batteriet drænes hurtigt. Sikkert på grund af kulden.
Det bliver på et hængende hår.
Furerne er så store, at man ikke kan rette op.
De styrer bilen.
Og der er en klippevæg der.
Vi risikerer at løbe tør for strøm, før vi når frem.
Men vi må bare...
Vi må bare køre på.
Det er lidt for spændende.
Kan I høre den lyd?
Det er hjulet mod hjulkassen, og der er en stor... Pas på!
Tekster af: Mads Moltsen