NA MAŠINĚ KOLEM SVĚTA: NAPŘÍČ AMERIKAMI
Pojedeme 21 000 km přes 13 zemí.
Z Ushuaie přes Argentinu a Chile k poušti Atacama
až do La Paz než přeplujeme jezero Titicaca
a budeme pokračovat podél And do Kolumbie přes Panamu,
Střední Ameriku a Mexiko, až po sto dnech dorazíme do Los Angeles.
REŽISÉR, PRODUCENT
Dáme těmhle klukům videokamery
a také kamery s mikrofony na přilbách,
aby cestou mohli sami točit.
To je silnice? Panebože!
REŽISÉR, PRODUCENT
Na třetí motorce pojede kameraman Claudio.
Russ a já pojedeme ve dvou elektrických pickupech
spolu s kameramany Jimmym,
Anthonym a Taylorem, kteří nám také pomohou s logistikou.
Budeme kluky točit z aut a sejdeme se s nimi na hranicích,
ale jinak jsou v tom motorky samy.
15 590 KM DO LOS ANGELES
Nádherná krajina.
Těžko se to popisuje. Všude jsou kaktusy.
Je to jako armáda kaktusů, co stojí na stráži v této obří soutěsce.
Miluju to. Matka Příroda je krásná.
Líbí se mi, jak se ta krajina cestou mění.
Fascinuje mě to a...
...přesně takhle jsem se chtěl blíže spojit se světem.
Chtěl jsem cestou vnímat tu krásu přírody.
Dneska jsem nabitý energií.
Bože, tohle údolí je úžasné. Jo!
Projíždíme údolím Calchaquí k poslední hranici s Chile.
Poprvé pocítíme extrémní nadmořskou výšku.
Je to nádhera.
Je vzácné být v tak otevřeném prostranství.
Ráno byla všude zářivá rudá
a pak všude tmavě zelené kaktusy.
Je to krása.
A ten pocit... Nevím, jak to máš ty, Charley,
každé ráno se probudíme jinde.
A občas máš divné... divné sny.
A občas prostě nevíš, kde jsi.
Vzbudíš se a říkáš si: „Kde? Co?“
No, často ani nevím, kde jsme.
Ahoj, pejsku.
Pojď mě pozdravit. Jsi moc hezkej.
Máš tak oranžové oči. Jsou tak jasné.
Ano, to je Claudio. Má kameru.
- To nic. - Tolik kuřat.
Ach bože. Trochu drsný, co? Kruté.
Nevím... Tenhle výlet mě nutí...
Vážně uvažuju o tom, že se stanu vegetariánem.
Nevím. Všude je tolik masa.
Měl bys jíst...
Omezit příjem masa na jednou nebo dvakrát týdně.
- Pomohlo by, kdyby to udělal každý. - Jo.
Chovali bychom méně krav a kuřat
a vytvářelo by to menší tlak na životní prostředí.
Tohle je vegetariánské. Žádné živočišné produkty.
Kluci!
Panebože. Naši Brazilci.
- Hola. - ¿Cómo estás?
- Muy bien. - Muy bien.
Rádi bychom jeli s vámi.
CESTOVATELÉ
- Můžeme za vámi... - Spolu.
To by bylo fajn.
Potkali jsme naše staré přátele.
Báječného otce a syna, kteří cestují po Highway 40.
Tak jedeme.
Je fajn vidět jejich Brouka. Líbí se mi. Je skvělý.
Páni. To je tak super.
Usmějte se, Brouci.
Když jsem byl malý, naši si pořídili rovnou tři.
- Měli tři? - V 70. letech.
Měli červeného, když se narodil můj bratr, bílého
a oranžového. Toho oranžového si pamatuju nejvíc.
V létě jsme jezdili kempovat.
Naši řídili ze Skotska do Francie.
Bylo to báječné.
Proto mám asi ta auta tak rád,
protože mi připomínají dětství.
Mějte se. Byla to skvělá jízda.
Hola. Zdravím. ¿Cómo estás?
- Jimmy, víš, co potřebuju? - Co?
Odlakovač.
- Na nehty u nohou? - Ta modrá se loupe.
Odlupuje se a na nehtech mi zůstávají zbytky laku.
Už se mi to nelíbí. Ale chci to udělat znovu.
Ne!
V tom filmu hraju. Tedy...
Ne!
Myslíš, že si ze mě někdo utahuje?
V tom filmu hraju.
Na chvilku jsem se viděl.
Chci slyšet svou španělštinu.
To bylo španělsky „No tak, Jacku“.
„No tak, Jacku.“
- Není... Nehraješ v tom? - Jo.
Hraju Elmonta, rytíře s bezva účesem.
Nevím. Nepamatuju si, kde teď v tom příběhu jsem.
Tady.
- Nesledoval... - Tam!
Tady je to.
Viděli jste to?
- Dobrý konec. - To je vše? Padouch je vyřízenej.
Bezva. Nechám si to sem vytetovat.
- Tak jo. Gracias. - ¡Gracias!
To bylo super.
Vaše španělština.
Španělština je skvělá. Je úžasné, jak...
...jak rychle ji za ty roky zapomenete.
ÚDOLÍ CALCHAQUÍ
Tohle je Gorge of Shells.
Název má po svých jedinečných skalních útvarech.
Zastavíme u přírodního amfiteátru, který je známý úžasnou akustikou.
Ví o něm jen málo lidí. Není moc známý.
Nikdo o něm neví.
Podívejte.
Je jich tu hodně, pár skupinek.
Páni, to je...
...to je vážně něco.
Připomíná mi to... nějaký čokoládový dort.
Všechny ty vrstvy křupavé čokolády.
A pak...
Prokládané tenkými vrstvami smetany.
Vidíš? Je to jako vrstvy.
A tak trochu se sunou dolů.
Je to trochu... Piškot je změklý.
Ten kluk je shazuje.
Někdo si dal práci, aby je postavil, a on...
- Líbí se mu ty na okraji. - Hezky padají.
Padají dál.
- Prosím? - Ano?
- Tamhle... - Ano, jistě.
Půjdu tamhle.
- Moc děkuji. - Mrkněte na ně.
- Moc děkuji. - Zkontrolujte je.
Krásné!
- Udělal jsem jich víc. Nevím. - Jste...
Umíte to... Děkuju. Moc děkuju.
- Bezva. - Moc děkuju.
Ne. Rádo se stalo.
Pojedeme Vlakem do oblak.
Říká se mu tak, protože za jistých okolností
cesta vede nad oblaky.
Ale musíte mít štěstí.
Vidíme, že mraky se ustálily.
Podnikneme krátkou okružní jízdu po nejvyšší části And.
Takže doufáme,
že ten vlak pojede nad mraky.
- Jsme vysoko. - Jo. 3 657 m.
To je slušný, co?
Jo. Je to pěkně vysoko.
3 657 m a pořád stoupáme.
Hory jsou čím dál vyšší, co? Tady.
Čím dál vyšší.
Jsme výš než kdy předtím
a Taylor to zjevně začíná cítit.
Začíná se na něm projevovat výšková nemoc.
Potýkáme se s opravdovými živly.
Nikdo neví, jaký vliv na něj má nadmořská výška, dokud si to nezkusí.
Je to zvláštní. S některými to nic nedělá a...
...jiní s tím mají problém, takže...
Naším dnešním cílem je dostat se k vlaku.
Těším se, jak si v něm několik hodin posedím
a užiju si jízdu.
Kolik kiláků nám zbývá?
32 kiláků a mám šťávu na 34 kiláků.
Pěkně ždímám baterku.
Bude to jen tak tak.
Budu muset zpomalit. Je to moc do kopce.
A taky proti větru.
Není tu kam jet. Tohle je...
Je to rozsáhlá pustá krajina.
Není kde natankovat ani nabít auto.
Ty motorky mají široký rozsah.
A každý den je experiment.
Je to vážně... Ani netušíte.
Vítr, prokrista.
Víc nepotřebujeme.
Nevím, jak tohle zvládneme.
Teď si nejsem jistý... Pochybuju, že to zvládnu.
Schováme se za ten Sprinter.
Jo, Ewane? Jo. Dobře.
Kluci jsou hned za vámi,
takže nebrzděte.
Jedou hodně blízko.
Páni. Pěkně nebezpečné.
Jen kousek od nárazníku, aby snížili odpor větru.
Řekli jsme řidiči té dodávky, aby nešlapal na brzdu.
Šílené.
- Naprosto! - Šílené! Co to děláme?
Ewan je doslova 15 cenťáků od nárazníku,
takže jeďte plynule dál.
Jedeme na tempomat a nebrzdíme.
Takže kluci se drží za naší dodávkou.
A Russ trochu snižuje odpor větru i zleva.
Je to jako jet ve víru. Bez větru.
Už nějakou dobu mám 22 kiláků.
Já mám... Jo, 25. Takže to funguje.
Funguje. A kolik je to ve skutečnosti?
- Devatenáct. - Funguje to.
- Skvělé. - Možná to vyjde.
Není to úplně nejpohodlnější, ale však víte.
Pokud prudce nezabrzdí, jsme v pohodě.
Povedlo se.
V San Antonio de los Cobres strávíme poslední noc v Argentině.
Patří k nejvýše položeným městům na světě.
Začínám tu nadmořskou výšku cítit.
Tak jo. To bylo dobrý.
Dokud jsme jeli za tou dodávkou, neměli jsme žádnou spotřebu.
Vůbec to neklesalo. Díky odporu větru.
Začíná mě z té výšky bolet hlava.
Taylorovi je zle.
Cestou nahoru klesá počet červených krvinek v krvi.
MÍSTNÍ PRODUCENT
Do mozku se dostává méně kyslíku.
Tranquilo.
Jeli jsme sem nahoru...
...a byla zima.
Prostě jsem...
...schoulil jsem se a zahřál se a...
...bylo mi dobře a pak...
Odpočívejte.
Odpočívejte. Esta todo bien.
Taylorovi je zle.
Mohl bys ho třeba obejmout?
- Říct mu, že bude dobře? - Jo.
Moc mě to mrzí.
Kdybych si měl vsadit na to, kdo dostane výškovou nemoc,
- ty bys to nebyl. - Jo.
- Mrzí mě to. - Je to hloupý.
- Je to hrozný. - Je v pohodě?
Na výškovou nemoc je nejlepší sjet pomalu níž.
- Jo. - Prostě se vrátit.
Dobře.
Bude to dobrý. Neboj.
Budeš nám chybět.
Hodně štěstí a uvidíme se za několik dní.
Vypadal opravdu špatně a mrzelo ho, že nemůže dál.
Ale výšková nemoc je vysilující.
Nic s tím nenaděláte. Musíte se vrátit.
Je... Setkáme se v Bolívii.
Hodně řídký vzduch. Mám trochu závrať.
Dobře.
Nechávám se tím unášet.
Páni, jsou skvělí, co?
Jsou to děti.
Jsme u vlaku do oblak
A já nemám žádný...
Nemůžu dýchat tady u vlaku do oblak
Jsme moc vysoko a já jím pomeranč
Připraven na starý trik?
- Fajn, můžeme. - Připraven?
- Do toho. - Možná omdlím
z té výšky.
Jejda! Ne.
Co druhou rukou?
Omdlíš. To bylo dobrý.
- Ušlo to. - Mohou to zpomalit.
- Je tu řídký vzduch. - Druhou rukou...
Jedeme. Usaďte se a relaxujte.
Je to Vlak do oblak, protože jede tak vysoko...
...že se pod ním tvoří mraky.
- Ano. - Jede ve výšce asi 3 200 m.
- Začali to budovat kolem roku 1920. - Jo.
A trvalo jim to asi 30 let.
Koukněte na tu rokli. Podívejte se dolů.
Panebože! Podívejte! To je strašně vysoko.
Mám z toho závrať.
Tak jo, vzchop se.
To je skvělý!
Našel jsem...
VIDEODENÍK
...odlakovač a vatu.
Jsem připraven jít dál. Dětem jsem to ještě neřekl, ale...
Jamyan a Anouk, mrzí mě to, ale ta modrá jde dnes večer pryč.
Čeká nás velký den. Přes 320 km.
Přejedeme chilskou hranici a pak budeme stoupat nahoru.
Je to výstup až do výšky 4 000 metrů.
Teď jsme...
Jsme... Musíme vyšplhat dalších 700 metrů.
Vítr bude odpoledne sílit.
- Dobře. - Bude hodně silný.
Teplota v této výšce spadne na minus deset, minus 15 stupňů.
Koukněte na to.
Tihle kluci se potýkají se stejnými živly jako my,
ale na kolech.
Protože byl velký protivítr.
Je to zájezd. Hele. „MTB Adventure Salta.“
Adventure Salta.
To je úžasný.
Takže jedeme stále nahoru.
Příšerný štěrk po dlouhou cestu.
A pokud tam bude foukat vítr,
možná nám dojde šťáva.
Pokud nám dojde, než dojedeme k chilské hranici,
budeme mít problém.
Takže na to musíme opatrně.
Opatrný výstup.
Chile, už jedeme.
- Hele, kam jedeme. - Hezky nahoru.
- Hrboly. - Tak jo.
Drsní jezdci všech zemí, spojte se.
Možná dojde na to, že dva muži budou tlačit motorky do And.
Nahoru do And.
Koukni na ten prach zdola.
Úžasný.
- A ten výhled. - Nádhera, co?
Skvělá cesta.
- Argentinská vysočina. Panebože. - Jo.
- Zastavíme. - Jo.
Páni. To je vážně něco.
Nádhera. A pojedeme pořád nahoru.
Málem mi spadla motorka.
Tohle je nepochybně jeden z nejodlehlejších koutů And.
A podle mě patří k nejvýše položeným hranicím světa.
HRANIČNÍ PŘECHOD
Led ve vodě. Jsem trochu zmrzlý.
Je fakt zima. Velká zima.
Ewane, co je tohle?
Jel jsem kolem a... smrdělo to jako síra.
Napadlo mě, že bude teplá, a je teplá.
Zjevně je to horký pramen.
- Panebože! Zkus ji. - Je teplá?
Není moc teplá, ale je teplejší, než by měla být.
Jo. Je rozhodně teplá.
- Úžasný, co? - Jo, bezva.
Přímo ze země.
Ach bože. Je těžké popadnout dech.
Jo, tam nahoře je to 4 572 metrů. Hned se tam dostaneme.
- Teď jsme něco přes 4 000 metrů. - Jo.
Ano.
To není dobrý nápad.
Je to krása. Jak ta silnice lemuje kopec.
Podívej se na to. Je to nádhera.
Málem jsem spadl.
- Jo. - Jo. Málem jsem uklouzl.
Ale ta cesta je tak super.
- Já vím. Skvělý, co? - Jo.
Jedeme správně?
Tohle je název... Název hraničního přechodu.
Je to tak? „Paso Internacional de Sico.“
- Pokud se tak nejmenují všechny. - Jo.
Ale tenhle...
Tenhle je zvláštní tím, že je to Paso de Sico na silnici 51.
A po téhle silnici chceme jet.
Tak nám tvrdili. Ale...
...tahle silnice nás vede tamtudy.
Paso Internacional de Sico. Tudy, nebo tamtudy?
- Tudy. - Tudy?
- Silnice 51. - Paso Internacional de Sico.
Tudy? Ne po téhle silnici.
- Ne. - Ne, tahle. Dobře. Gracias.
Myslíš, že se tak jmenují všechny?
Ano.
Dobře. Takže to není označení...
...hranice.
- Hola. - Hola.
- Dobře. - Kterým směrem je hranice?
Nevím. Kudy chcete.
- Gracias. - Fajn.
- Instinkt mi říká, že je to tamtudy. - Fajn, tak jedeme.
Dobře. Tak to zkusíme.
Nevím, jestli jedeme správně
Mám z toho špatný pocit
Já už nevím.
Dobře.
No, i tak je to parádní silnice.
Byla by ještě lepší, kdybychom věděli, že je správná.
- Víc by sis ji užíval. - Já vím.
Mám pocit,
že tudy jezdí jen málo lidí.
Nevidím žádné známky hranice.
Není tu ani živáčka.
Myslím, že je tu hraniční přechod, ale bez kontroly.
Jo.
A když tam nikdo nebude...
Ano.
Vidím něco před sebou.
Mohl by to být kameraman?
Ne, je to nějaká značka.
Mohlo by to být tamhle vpravo, jak jsou ty budovy.
- Vidíš? Jsou to budovy, nebo sníh? - Jo.
- Možná je to tam. - To je nejspíš ono.
To mě podrž.
- Asi někoho vidím. - Taky bych řekl.
- Doufám, že to jsou naši. - Jo.
Nebo je to skupinka cizích.
- Vidím stativ. - Jo.
Jsou to naši.
Uf. Nikdy jsem nebyl šťastnější, že vidím lidi.
Nazdar, lidi.
Hola.
Jsme tady. Na hranici.
HRANIČNÍ PŘECHOD
Jedete sem skoro věčnost.
Vůbec to neutíká a říkáte si:
- „Neposouvá tu silnici někdo?“ - Jo.
Někdo na druhé straně silnice?
Takhle.
Říkáte si: „Tak počkat.“
Ach bože.
Kdo má buráky? No tak.
Ty se jí ve velké nadmořské výšce.
Prosím, pane.
Můžu si vzít? Díky.
Rada cestovatelům, kteří sledují naši show...
Až vyrazíte na takový výlet...
...zapamatujte si před cestou číslo pasu.
Ušetří vám to hodně... Udělal jsem to? Ne.
Je to jako zapamatovat si něčí telefon? Ano.
Děláme to ještě, když máme chytré telefony? Ne.
Vyplním, co vím.
Jmenuju se McGregor...
...z klanu McGregorů.
Křestní jméno je Ewan.
Národnost americká.
Ale všichni Skoti teď zuří.
„Skotsko mu nevoní?“
Odkud jste?
- Z Brazílie. - Z Brazílie? Aha.
Ujel devět tisíc kilometrů.
To je dost.
CESTOVATEL
- To je hodně. - Rok a tři měsíce.
- Rok a tři měsíce? - Si.
Nejspíš je vyrábí a cestou je prodává.
Platí?
Není to pěkný?
Vyrobil tohle kolo a já si ho dal na motorku.
Opouštíme Argentinu, což je hořkosladké,
ale je to fajn, protože jedeme stále výš.
Ale je to smutné, protože Argentina byla úžasná.
Je to krásné místo.
Místní lidé jsou báječní a přátelští
a mrzí mě, že odjíždíme.
Ale když se na to podíváte, už jsme v půlce Jižní Ameriky,
což je vzrušující.
Jedeme přes poušť Atacama do San Pedro de Atacama,
posledního chilského města před bolivijskou hranicí.
Vzorky místní půdy jsou podobné těm z Marsu.
NASA v této oblasti testovala nové nástroje pro budoucí mise.
Neuvěřitelné, co? To je super.
- Jak se máte? - Saturnino.
- Ewan. Těší mě, Saturnino. - Hola.
- Saturnino. - Skvělé jméno.
Povězte nám o tom solném dole,
protože o něm nic nevíme.
Těžba soli tu byla vždycky obtížná
kvůli tvrdosti místní půdy.
Musí kopat do mnoha metrů,
aby našli krystalizované bloky soli.
Krystalizované a čisté.
Většina je nečistá.
Museli kopat hodně hluboko, aby získali blok krystalů,
čistý kus soli na vaření.
Co tu dělá ten autobus?
Tenhle autobus vozil dělníky a horníky do solného dolu...
- Aha. - ...kteří tu pak zůstali.
Přivezli je sem a oni pak spali v autobuse?
- Jo. - Neuvízl,
ale jen ho tu nechali, protože...
A pak se tu zabydleli. Vytvořili tu jakousi komunitu.
- Jo. - Ale už tu zůstal
a je čím dál zchátralejší.
Rád bych podnikl výlet autobusem.
Je to tu úžasné. Možná si najdu starý autobus.
Chci starý autobus. Neumím si představit, jak se sem dostal.
- Představ si řídit ho tady. - No...
Není divu... Nedivím se.
Vidíš, co se stalo. Přijeli sem a porouchal se. To je celý.
Rozhodně se na něm musíme podepsat.
NA MAŠINĚ KOLEM SVĚTA: NAPŘÍČ AMERIKAMI
Nakresli někam ptáka s koulema...
- Dobře. - ...protože tu není.
Během celé naší cesty jsme všude potkávali graffiti...
Je to to nej...
Vždycky tam byl pták s koulema.
A tady žádný nebyl, tak jsme ho přidali.
Páni. Koukni, je to všude. Vidíš to?
- Chutná to divně. - Kolik lidí asi...
- To udělalo? - Přesně.
To neříkej.
Páni, koukni. Je to samá sůl.
Krása. Koukni na ty hřebeny.
A je to. Nechci si toho vzít moc.
- To stačí. - Páni.
- Víš, jak to chutná? - Jak?
- Jako sůl. - Ne!
- Jo. Je to vážně slané. - Bože!
Prosím, trocha soli.
Rozdrobím si ji a ráno si s ní posolím vajíčko.
Na těchhle výletech mě asi nejvíc baví to,
že se dostanu na rozlehlá místa.
V moderním životě se vám to poštěstí jen zřídka.
Včera jsi říkal něco o tom, že to vzbuzuje pokoru.
Podle mě je to pravda. Spojí vás to...
- Jo. - ...s vaším já a se světem.
A vnímáte tu krásu a rozměr.
Trochu děsivé.
Tvůj knír je... No, je teď o něco delší.
Tohle se mi tu líbí nejvíc.
Už chybí jen Panova flétna.
- V nepálském stylu. - To je hezký. Jo.
- Gracias. - Gracias.
Nebalit. Vezmu si ji.
- Líbí se jí. - Jo.
- Líbí se jí. - Cítil bych se...
Jen se snažím zapadnout.
- Hola. - Hola.
Myslím, že si utahovala z mé čepice.
Někteří ji prostě neumí ocenit.
Ewan dostal nápad ozdobit Claudiovu motorku,
a tak našel tohle.
Připevníme je na motorku.
Musíme myslet... Chci je omotat kolem světla.
Tady? Půjde to?
- Možná... - Přivážeme je.
Přivážeme je. To je dobrý.
- Máš nůžky? - Jo.
To je dobrý. Na jeho nové vidlice.
Vypadá to dobře.
- To jo. - Trocha barev.
To bude... Bude vtipný za ním jet.
S tímhle mě přes bolivijskou hranici bez problému pustí.
To musí zabrat.
Panebože. Brzy budeme v Bolívii.
Jsem moc nabalenej. Mám na sobě moc vrstev.
Čekal jsem, že bude chladno.
A možná bude, až se dostaneme na otevřenou silnici. Nevím.
Ale teď se potím jako prase.
Tamhle je. Sopka před námi.
Podél tohoto hřebene se táhne asi sedm sopek.
Pojedeme nahoru, kolem té sopky, za ní, a tam je Bolívie.
Moc se těším, až tam vystoupáme.
- Haló? - Tady jsi, Charley.
Ahoj! Zapomněl jsem to zapnout.
Jen jsem divákům říkal,
jak se těším, až pojedeme kolem té sopky až do Bolívie.
Ale mrzí mě, že opouštíme Argentinu a Chile.
Moc se mi tu líbilo.
I když spolu sousedí, každá země je jiná.
Je to úžasné.
Tohle je chilská hranice.
- Jsi v pohodě? - Jak se vede?
Dobře. Výška s tebou nic nedělá.
MÍSTNÍ PRODUCENTKA
- Je to nejvyšší bod? - Jeden z nejvyšších.
Jsme 4 700 metrů nad mořem.
- Tohle je 4 700 metrů? - Ano.
Jeden z nejvyšších bodů.
- Je ti dobře? - Jo, proč?
- Jsme v nejvyšším bodě. - Fakt?
- Jo. - Tohle je 4 700 metrů.
Jsme ve 4 700 metrech? Já myslel, že ve 2 200.
To je San Pedro de Atacama.
Teď je mi blbě.
Proboha! Doktora.
Moment.
- Dýchej! - Dýchání z úst do úst.
Ne od Davea. Jsem v pohodě.
Jsem v pohodě.
- Bože. - Co tvoje...
Dave se ke mně ze slunce blížil s vypláznutým jazykem.
Jak je ti teď?
Problém je, že naše doklady se vždycky pomíchají,
protože vždycky stojíme vedle sebe.
Dal jsem jim Charleyho doklady.
Rozlučte se s Maxem. Chci se rozloučit.
Ne, Maxi! Můj oblíbený vtípek...
Nemůžu se rozloučit. Nechci.
Nemůžu, tak řeknu au revoir.
Ne, to taky nepůjde.
Lidi...
Nevím. Nerad vás opouštím,
protože mi to připadalo jako rok.
Je těžké opustit rodinu.
Jo.
Jsem rád, že jsem vás poznal. Jo.
Výborně. Opatruj se.
A je to.
Pětitýdenní cesta po Argentině a Chile. Trvalo to dlouho.
- Bylo to báječné. Brzy se uvidíme. - Tak zatím.
- Opatruj se. - Promiň, Ewane.
Tak jo. Oficiálně jsme opustili Chile.
Teď jsme v zemi nikoho.
Dorazíme na bolivijskou pasovou kontrolu.
Příštích pár dní bude podle mě trochu drsných.
Hezká vlajka. Bolivijská vlajka je super.
- Krásná vlajka. - Jo.
CHILE / BOLÍVIE HRANIČNÍ PŘECHOD
Hele, sušené maso. Visí na prádelní šňůře.
Vypadá čerstvě. Úžasné.
- Doklady? - Si.
Fotokopie pasu?
Proč? Je to Brit.
Ne, je to Američan.
Chce fotokopii pasu?
- Máš britský pas? - Ano.
Použij ho.
- Proč? - Na tenhle budeš potřebovat vízum.
- Aha. Dobře. - Má dva pasy.
Nevadí, že jsem předtím použil tenhle?
Nevadí. Cože?
Chilské razítko je ale v tomhle pasu.
Ale vstoupit může s tímhle, ne?
Ne.
Nemáme doklady pro vízum.
Nemůže...
- Může. - Ne.
Zajímavé.
Vstoupil jsem sem na americký pas a potřebuju vízum.
Můžeme mluvit s imigračním?
- Vypněte prosím kameru. - Můžeš to vypnout?
Možná ho zavřou. Vzadu mají vězení.
Přejeli jsme tolik hranic,
Na mašině kolem světa, Směr Afrika a teď Napříč Amerikami.
Ale kdykoli dorazíte na hranici, nevíte, co vás čeká.
Jel jsi sem na svůj americký pas?
Používal jsem ho během celé cesty.
A když ti do pasu dají vstupní razítko, při odjezdu musíš použít stejný pas.
Jinak si budou říkat: „Jak ses sem dostal?“
Takže to jsem taky udělal.
Ale ke vstupu do Bolívie na americký pas potřebuješ vízum.
Já žádné vízum nemám.
Jo, potřebuju od Ewana 160 babek.
Ewane, prosím.
To už jsem slyšel. 160 babek, Ewane McGregore.
Nevím. Máme odjet.
- Jo. - Vyřešeno.
Koupili jsme vízum a teď jsem legálně v Bolívii.
POUŠŤ SILOLI BOLÍVIE
Bolívie, tak jsme tady.
Jo! Krásné jezero, plameňáci.
Můj bože! To je nádhera.
To je úžasné. Ty barvy.
Ta červená a zelená.
A tamhle žlutá a oranžová.
Co je to?
Blíží se k nám Omar Sharif na svém velbloudu?
Nebo je to jen značka?
Panebože!
To je úplně... Prohnal se tudy písečný vír.
V pohodě?
Úplně mi to obrousilo nos.
Koukni na to.
Míříme do pouště Sololi
uprostřed této sopečné krajiny.
Ale nejsou tu žádné silnice. Jen cesty jako je tato.
Bude to drsná jízda.
Páni. Dost to drncá.
Je to samý výmol a jemný písek a...
Dává mi to zabrat.
Zasekl jsem se ve stopě.
Vidíte hladký povrch a chcete tam přejet, ale...
...uvíznete za těmi hromadami štěrku a...
Bojím se, že když je přejedu...
...smekne se mi kolo.
Je to opravdu hrbolatý terén. Jsou tu velké výmoly.
Zbývá 140 km...
...na místo, kde máme dnes přespat.
Tak jo.
To je hrůza.
Proboha!
Hrůza.
Musíš hledat hladký povrch,
jinak se prostě zničíš.
Ach bože. Ruku na brzdě už mám dřevěnou.
To je zlý.
Ach bože. Tyhle cesty jsou trochu...
Jejda! Padám!
Dobrý?
Jo, jsem v pohodě.
Měl jsem štěstí. Najel jsem na měkký okraj.
Takže mě to shodilo do měkkého...
- Aspoň že ses nezranil. - Ne, dobrý.
Poslední dobou se bojím padat.
- Jsi v pohodě? - Jo. Tedy...
Jo. Jsem si jistý. Často na to myslím.
Nemluvím o tom, protože...
Nechci o tom mluvit, ale myslím na to.
Je to nebezpečné.
Nevím, jak to říct, ale podle mě jsi byl odvážný.
Tohle jsme nečekali, ale dostaneme se tam.
- V pohodě? - Jo, jen projíždím skrz.
Zastavíme tady?
Bojím se o sebe, když se motorka v písku kymácí.
Mám strach, že si ublížím.
Navíc jedu za Charleym, který si rozdrtil nohy,
a mám strach o něj, když vidím jeho motorku.
Mám strach. Nechci, aby se někomu něco stalo.
Nechci, aby si někdo ublížil. Takže to všechno...
...se odehrálo ráno na té cestě.
Myslím, že jsme to vůbec nečekali.
A byla to dřina. A zasmáli jsme se.
- Jako... - Smáli jsme se.
Navzájem jsme se podporovali.
A to je na nás krásné...
Když jde do tuhého, to se občas nejvíc nasmějeme.
BOLÍVIE
- Dovnitř. - Chci s nimi.
Můžeme zjistit, odkud jsou.
Jsou z Německa a Rakouska a mluví anglicky.
Proboha, ještěže to necítíte. Prokrista...
Panebože!
- Jo, to je, co? - Panebože! To je tak fajn!
- Jste cyklisté? - Jo.
- Jsou to cyklisté. - Páni, bezva.
Kdy jste vyjeli?
- Každý jindy. - Jo.
- Já na Aljašce. - Jsme...
- Jo. - Před sedmi měsíci.
- Před sedmi měsíci? - Před 17.
- To je slušný. - Páni.
A vy?
Já vyjel z Cartageny v Kolumbii před sedmi měsíci.
- Santa Cruz, před čtyřmi týdny. - Čtyři týdny.
- Na kole je to drsné. - Jo.
- Je to drsné. - Drncá to?
- Jo, občas. - Hodně písku.
- Písek a valcha. - Písčité a strmé.
A výška je taky problém.
- Jen poloviční kyslík. - Jo.
Poslední měsíc jsem strávil skoro celý ve 4 000 metrech.
Například Altiplano v Bolívii a v Peru.
Jižní část je taky celkem vysoko. Takže jsem...
Takže budeš jako Arnold Schwarzenegger.
Šlapej takhle dál a budeš si říkat: „Můj bože! Jedu čím dál rychleji.“
Ukaž mi ruce.
Ukážeš mi ruce?
- Jo. - Jak dlouho tu jsi?
- Hodinu. - 45 minut.
- Fakt? - Asi hodinu.
Musíme jet dál, protože se tu rychle stmívá.
Jaký je plán? Co uděláme? Jsme v bezvýchodné situaci?
- Jo, rozhodně. - Jsme... Protože je 17:05.
Máte hodinu a půl do zastávky...
- Ano. Dobře. - ...v Red Lagoon.
MÍSTNÍ PRODUCENT
A další hodinu do hotelu, kde jsme chtěli přespat.
Tvrdí, že ty cesty budou o něco lepší. Ne?
- Jeli už po tamté cestě?
- Ne. - Takže to nevědí. Pravda.
Nevědí, o čem mluví.
Jo. Netuší, o čem mluví.
Oblast, kterou teď budeme projíždět, je možná nejodlehlejší
a nejdrsnější, kterou potkáte.
A když říkám odlehlá, myslím to vážně.
Nikdo tam nežije.
Jsme v situaci, kdy je evakuace obtížná.
Páni. Koukni na to.
V téhle fázi je to o výdrži. O přežití.
Jsme odhodlaní to zvládnout.
Až tam dojedeme, bude už tma.
Jet ve tmě bude dost nebezpečné. A taky...
...hořce chladné.
Jak zapadne slunce, teplota klesne.
Panebože. Jsem...
...tak vyčerpanej.
Pokud máme odjet zbytek, musím se převléct.
Mám vlhké ponožky.
Nejde to. Podle mě zbytek nezvládneme.
Když... Když není kde přespat...
Jo.
...budeme muset.
Ale říkám, že se musím převléct.
Už necítím prsty na nohou ani na rukou.
Jedeme do Red Lagoon.
Není to hotel, kde máme přespat. Netuším, co to je.
Je to zděný hotel, nebo jen nějaká chatrč?
Někdo mi říkal, že to jsou jen nevytápěné chatrče.
Bez pokrývek se neobejdete. Tak to prostě je.
Ale netuším.
Nevíme, jestli tam můžeme nabíjet, a tahle auta potřebují nabíječku.
Vlevo vidím světlo.
Pokud je tam světlo, mají tam elektřinu.
Pokud je tam elektřina, možná i topení.
Pokud je tam topení, možná je tam i jídlo.
BOLÍVIE
- Přespíme tady. Jo. - Tady.
Ale musíme nabít auta, ne?
Měli bychom jet radši do hotelu.
Musíme přes noc nabít auta.
Jinak zítra nemůžeme jet.
Když pojedeme za vámi, ostatní zůstanou...
Jo, jen ta dvě SUV.
Odvezeme auta do hotelu, do rána je nabijeme.
Jo.
Hola.
Bože, jsem tak rád, že tu jsem.
Já jen...
...ten pocit, když...
...když se setmí a je chladno...
...chcete střechu nad hlavou.
Jako starověcí cestovatelé nebo tak...
Žijete jako ve starých dobách.
Říkáte si: „Tak jo, musím někde přespat, kde nebude zima a foukat vítr.“
A...
Tohle je skvělé. Tohle je ono.
Chtěli jsme jet dál kvůli těm velkým baterkám
a když je nenabijeme, budeme muset čekat
- 24 hodin. - Dobře.
Není to konec světa, ale šlo by to.
Takže zkusíme...
Nevím, jestli mám dost šťávy na dojetí.
Dva Riviany a Sprinter pojedou za Land Cruiserem.
Bude to náročné, ale máme hodinu na to, dostat se k tomu hotelu.
Je to k smíchu. Pořád říkáme, že nepojedeme v noci.
A než se nadějete...
...jedeme v noci.
Zbývá mi 25 %.
Ale Dave má jen asi 7 nebo 8 %.
Ale rychle klesá. Nejspíš je to tou teplotou venku.
Takže není jisté, jestli to zvládne.
A stopa je dost velká, takže je jedno, jak se snažíte.
Povede vás, kudy chcete...
...kamkoli chce, a přímo tady je úbočí.
Pokud to bude dál klesat, dojde nám šťáva, než tam dojedeme.
Ale říkám si, že...
Prostě pojedeme dál.
Prokrista, ta náprava.
Slyšíte to škrábání?
To skřípou kola a tamhle je velká tmavá... Pozor!
Překlad titulků: Petra Kabeláčová