Čaká nás 21-tisíc kilometrov a 13 krajín.
Z Ushuaie striedavo cez Argentínu a Čile až do púšte Atacama.
Potom smer La Paz, preplávame jazero Titicaca,
popri Andách prejdeme až po Kolumbiu a cez Panamu,
Strednú Ameriku a Mexiko dorazíme o 100 dní neskôr až do Los Angeles.
REŽISÉR A PRODUCENT
Chlapcov vybavíme kamerami.
Kamery s mikrofónmi budú mať aj na helmách,
aby mohli natáčať za jazdy.
To je cesta? Bože!
REŽISÉR A PRODUCENT
Na 3. motorke
pôjde kameraman Claudio.
Russ, kameraman Jimmy a ja ich budeme sprevádzať
na elektrických pickupoch
spolu s Anthonym a Taylorom, ktorý zabezpečí logistiku.
Budeme ich natáčať z áut
a stretneme sa na hraniciach,
ale inak pôjdu motorky sólo.
19-TISÍC KILOMETROV DO LOS ANGELES
Vchádzame do Čile a stúpame smerom k Andám,
postupne vchádzame do hôr.
Ovca, ovca, ovca...
Pozri na to, Bože. Musia ich byť stovky.
Sú veľmi... poriadne smrdia tieto ovečky.
Mám rád ovce.
Sú milé.
Teraz mám taký dobrý pocit.
Prvých desať dní bolo ťažkých.
Zo začiatku bolo všetko nové, museli sme sa naučiť všetko o e-motorkách.
Včera sme sa báli, že to nezvládneme.
A dnes je to úplne super.
Veľmi ich ovplyvňuje zima.
Baterky sú očividne tak trochu ako ľudia.
Najlepšie fungujú približne pri 37 stupňoch.
Viete si predstaviť dojazd nejakých 230 kilometrov na nabitie?
To by bolo neuveriteľné.
Už sme prešli vyše 1 600 km
z Ushuaie sem do Perito Moreno.
Potom vojdeme do Chile, pozdĺž západných Ánd cez Chaitén
až po trajekt v Puerto Montte.
Motorky sme oživili
a môžeme sa zabaviť
a spoznať miestnych, veď o tom tie cesty sú.
Ahoj, ja som Ewan.
- Och. - Ako sa máš?
Benjamin?
A tancujeme, a tancujeme!
Roztoč to. No tak, trsáme! Ukáž, ako to vieš roztočiť.
Áno. Dobre. Áno. Áno.
- a dáme si floss! - To je...
Super!
Hral som na bicie v dychovke.
- Ale figu. - V rockovej kapele a tak.
Ale vo vlastnej kapele.
Výborne!
- Ahoj! - Ahoj!
Fajn, a sme tu. Paso Internacional.
Cez exotickejší hraničný prechod som ešte nešiel.
HRANIČNÝ PRECHOD
Smerujeme do Čile, a je to jednoducho veľkolepé!
Tá scenéria. Ach, Bože!
Tie hory, to jazero.
Kúzelný pohľad.
Čile, kámo. Hneď to vyzerá inak.
Čile milujem, dokonca tu mám vzdialenú rodinu.
Môj praprapradedko odišiel do Čile stavať železnice.
Bol to inžinier.
Takže táto malá čilská vetvička
trčí z môjho inak čisto škótskeho rodokmeňa.
Asi oslavujú týždeň
získania nezávislosti od Španielska,
preto všetky tie zástavy.
Ľudia si tu dovolenky berú začiatkom jari.
Takže tento týždeň by tu malo byť naozaj živo.
Čile v roku 1818 zvrhla 300-ročnú španielsku nadvládu.
Odvtedy každý tretí septembrový týždeň
oslavuje svoju nezávislosť.
Vybrali sme si najlepší čas.
Hovorí...
Po španielsky neviem, ale asi tu môžeme parkovať...
Fajn, skúsme to.
- Zatvorené. - Zatvorené?
Nezačína sa to dobre.
To kvôli sviatku.
Všetko je zatvorené.
Tam niekto sedí a obeduje.
Hej. Ale je zamknuté.
Ide nejaký chlapík.
- Hola. - Hola.
To je zvonček. Chápeš.
Treba zvoniť.
Jasné.
- Och. Áno. - Óóó! Gracias.
V strede máte šalát.
A chimichurri.
- Chimichurri? - Si.
Si.
Ďakujem.
Vďaka. Super. Ďakujem pekne.
- Ten drobný šalátik je úžasný. - Áno.
Asi ho... nezjeme.
Je zadarmo.
Super. To je jahňacie?
Netuším.
- Je to mäso. - Je? Je to mäso.
Neviem, ale ústa mi horia
od toho chimichurri. Neviem, čo je to.
Začalo ma to štípať. Krúti mi to nosom...
Stále robím... aby som si schladil jazyk.
Chcel som len trochu... A ona len pridávala.
Dopriala nám.Gracias.
Horia mi ústa.
Dnes je krásne.
Takto nejako som si to predstavoval.
Krajšiu cestu na jazdu na motorke som asi v živote nevidel.
Teda až na škótske cesty.
Toto je hotový raj!
Dnes som to u Yusseffa s tým chimichurri poriadne prehnal.
KAMEROVÝ DENNÍK
Teraz sa mi to vracia aj s úrokmi.
Človeče.
Nenormálny lejak.
Počúvajte.
Celé je to komické.
Ak chceme v ceste pokračovať, zajtra musíme stihnúť loď.
A neprestane...
Ach, Bože.
Ewan, ako sa cítiš?
Cítim sa...
Poviem ti to inokedy.
Teraz natočím toto.
Teba.
Čo sa ti na mne nepáči?
- Je to zlé? - Nie, len trochu...
A vlasy?
- Si ako babička. - Babička.
To je zima.
Prvýkrát nám pršalo
a jazdili sme po zablatených cestách, čo môže byť úžasné.
Som premočený.
Rovno do oka! Hrozné.
Prepáč, že sa smejem. To bolo na nezaplatenie!
Helmu som si nechal na vlhkom mieste
a táto pena tu mi dosť zvlhla.
Takže počas jazdy má sklo tendenciu zahmlievať sa,
- aj keď je... - Prepáč, kámo.
- Aj keď je z dvoch... - Prepáč. Nie, vážne.
- Aj keď je z dvoch... - Len chcem...
Z dvoch vrstiev...
Raz by si si mal opatrne zapnúť aj tú 360-ku.
- Ak by sa ti chcelo? - Čo?
Čo hovoríš?
Snažím sa nezarosiť, chápeš?
- To je zo Školy rocku, Jack Black. - Áno.
Stále robil toto.
To je také... Nie je to rock,
ale aj tak je to super.
Môže niekto odpratať ten bordel na zemi?
Nemuselo by to ležať na daždi.
- Dík, Ewan. - Na to máme ľudí.
Zavolajte, nabíjaciu čatu.
Prídu až po maskéroch?
- Neviem. - Uviazli.
Najprv katering, maskéri, kostyméri, až potom nabíjači...
Kto vie?
Vyštartovali sme aj so štábom a smerujeme k trajektu.
Zase začína silno pršať.
Jazdiť v daždi je vždy utrpenie. Viditeľnosť je slabá
a musíte ísť pomaly,
čo nepoteší, keď naháňate trajekt.
Visí mi brzdový pedál. Pozeraj. Tá skrutka sa uvoľnila.
Takže takže ak o niečo zavadím, katapultuje ma to.
Radšej to priviažem káblom, aby som nezavadil.
Takto.
Brzdu veľmi nepoužívam.
A je to.
Poďme, musíme to stihnúť!
Trajekt premáva raz za deň.
Ak ho zmeškáš, máš smolu.
Museli by sme čakať ďalší deň a to si nemôžeme dovoliť.
Tam je.
Človeče.
To je krása, kámo.
Bože. To bola mokrá a ufúkaná jazda.
Mysleli sme len na jediné: „Už sme tam?"
Možnosti nabíjania
na ďalšom úseku sú slabé,
rozhodli sme sa teda pre trajekt. Preplavíme sa Ancudským zálivom,
o deväť hodín budeme v Puerto Montt.
Stlač dvakrát.
V manuáli nepíšu, že musíš stlačiť dvakrát.
- Nuž... - Kým si ho riadne neprečítaš.
Ty si si ho nečítal vôbec.
To je ten problém.
Nie že to tam... nepíšu, ale si si to neprečítal.
Toto je ako manželstvo na tri mesiace.
Možno... V Peru by sme mohli navštíviť manželskú poradňu.
Nech nám trochu poradia.
Takže keď povieš...
keď niečo povieš... určitým spôsobom, ubližuje mi to.
- Myslíš si... - Vtedy mám pocit...
Chápeš...
že nekomunikujeme dostatočne a že nepovieš, čo si naozaj myslíš.
Dobre. Chápem ťa.
Budem to mať pamäti.
Ak niečo budem chcieť povedať, tak sa vyjadrím jasne.
A nebudem zahmlievať len preto, aby si sa ty neurazil.
- Fajn. - A keď, chápeš, čokoľvek povieš...
Ja... mám pocit, akoby...
si ma podceňoval.
Cítim sa ako menejcenný.
- Preto... - Nikdy.
Nikdy som ťa nepodceňoval. Nikdy v živote.
Vždy, keď ideme na raňajky,
ty si tam. Si zväzok slnečných lúčov. Vážne.
Ja to cítim rovnako.
Fajn, a je to. Lepšie? Čo povieš?
- Visíš mi za to päť litrov... - Áno.
To ti pekne ďakujem.
- Áno, tu je to. - Deň nezávislosti.
- Tu? - Áno.
V niektorých autoparkoch v Puerto Montt
vraj prebiehajú oslavy Dňa nezávislosti.
Fajn, super.
Postavili tu stany a púšťajú si hudbu.
A poriadne sa odviazali.
Hola. Ako sa máš?
- Čo? - Ewan. Teší ma.
Ako sa voláš?
Ewan.
- Ewan? - Ewan.
- Ewan?
- Ewan. - Áno. Teší ma.
Boli tam vynikajúci tanečníci a pár poriadne nacenganých ľudí,
ale v takom priateľskom štýle. Neboli to agresívni ožrani.
Chutí to ako cukrová vata s 36 % alkoholu.
Ale tekutá.
A so zmrzlinou.
Toto je juhoamerická empanada, niečo ako...
škótske mäsové šatôčky.
Bože.
Ahoj, dievčatá!
Bola to zábava. Vážne som zabavil.
Byť v tomto čase v Čile je úžasné.
Dnes sa vrátime do Argentíny
a pôjdeme do Alumine.
Toto je územie nikoho medzi Čile a Argentínou.
Stále stúpame dohora.
Baterkám to určite nepomáha.
Nie je tu elektrina a Rivian má vybitú batériu.
Opýtam sa tohto pána...
MIESTNA PRODUCENTKA
...či by si nezložil príves
a neťahal nás 15 minút tam a 15 minút späť.
- Dobre? Dá sa? - Dá.
Ďakujeme. Super.
Hej, ja som pripravený.
Pri ťahaní sa Rivianu baterka rýchlo dobije.
Účinný spôsob, ako sa dostať späť na cesty.
Pán sa tu zastavil po empanadas,
a prehovorili sme ho, nech nás potiahne.
Dave mal super nápad nabiť nás za ťahačom.
Auto má v každom rohu motor,
ktorý bežne poháňa každé koleso.
Ale keď auto ťaháte,
premieňajú tie motory pohyb na elektrinu, ktorú vracajú do batérie.
A ak dobíjame takýmto spôsobom, za hodinu dokážeme dobiť asi 80 % batérie.
Máme málo šťavy a sme uprostred ničoho,
toto je naša posledná zastávka...
kým sa dostaneme do nášho 150 kilometrov vzdialeného cieľa,
a to by sme zrejme nezvládli.
Zatiaľ sme na tejto ceste nechytili nabíjací rytmus,
ale sme kreatívni a vymýšľame rýchlejšie spôsoby nabitia,
aby expedícia pokračovala v ceste. A toto je celkom zábavný spôsob.
Gracias, señor!
Autá si počínali vynikajúco, ak zvážime, že vláčili filmovaciu techniku
a že ich elektronika je prototyp.
Človeče, pozri, koľko toho snehu je. Bože!
Pozri na to.
Ewan na to z času na čas šliapne a zmizne mi.
Pamätám si zimnú jazdu s otcom.
Chceli sme si na motorkách prejsť Sierras.
Až po jazero Tahoe.
Pri jazere Tahoe bolo dosť snehu.
Ale nie až toľkoto.
Ale opakujem, Harleje sú fantastické, držia si skvelú formu.
Cesty sú mokré, nie zľadovatené.
Sem-tam sa vyskytne výmoľ, ale motorky ich hravo zvládajú.
- Čo robíš? - Neuveriteľné, čo povieš?
Čo to robíme?
Jazdíme na snehu.
Áno, to je šialené, nie? Sme v nadmorskej výške 1 250 metrov.
Fajn.
Prechádzať zasneženými Andami bolo úžasné
a nádherné filmovať.
Ale bola aj úžasná zábava.
Čile sa nám fakt páčilo.
Bolo to veľkolepé. V Patagónii nájdete všetko.
A mám ťa!
Dobre.
Moment.
Zišli sme do nižšej nadmorskej výšky,
kde sa už sneh nedržal.
Pozri, ako to slnko presvitá pomedzi stromy.
Je nám teplejšie, super.
Je dobré, že dnes nie je taká treskúca zima
Fajn, a sme tu. Argentínske hranice.
Je to brána do Patagónie,
ale dnes Patagóniu opustíme, vážne.
Zastavili sme sa v kempe.
- Ewan McGregor? - Áno. Ewan. Áno.
- Ewan? Božemôj. - Áno. Áno.
- Neverím. - Áno. Charlie Boorman.
- A ty si? - Martin.
- Odkiaľ ste? - Z Poľska, na bicykloch.
Idete na juh alebo na sever?
Na sever. Len sme prechladnutí.
Bicyklovať som začala až s ním.
- Áno. - Predtým nie,
DOBRODRUH
- Vôbec. - nič.
Žila som normálnym životom.
Bola som učiteľka, mala som auto.
A nešportovala som.
Kde ste sa spoznali? V...
V Turecku.
Žila som v malom tureckom mestečku...
a mala som klapky na očiach.
- Chápem. - Taký zápecník.
Ja som cestoval okolo sveta na bicykli.
Nechcela som ho pustiť.
Myslela som na jeho oči.
Tie prekrásne oči.
Nechala si školu.
Ako reagovala rodina?
Zbalila som sa a povedala:
„Idem učiť do Istanbulu."
Nepovedala som im to.
Teda. Je neuveriteľné, že rodičom si to nepovedala.
Inokedy.
- Možno keď sa vrátite. - Áno.
Tí dvaja mi spravili náladu.
Každý má svoj vlastný život.
A každý musí žiť ten svoj a robiť to, čo považuje za najlepšie.
A ona k tomu mala dostatok odvahy.
Skoncovala so starým životom a so svojou láskou žijú
to ich úžasné dobrodružstvo.
Úžasný príbeh.
Keď celá zamilovaná hovorí o... jeho modrých očiach,
rozjasní sa jej tvár. Ach, Bože, bolo to také zlaté!
Bola zamilovaná až po uši. Úžasné.
V lete to funguje ako hotel.
Dúfali sme, že tu prenocujeme a najeme sa
- Dobre? - a vyspíme. Nedá sa?
- Obávam sa, že nie. - Dobre.
Vtrhli sme a zaskočili milú dámu Solano s dcérou.
Mimo sezóny majú zatvorené.
Nie sú z nás nadšené, že?
- To bude dobré... - Podľa mňa nás vpustia.
- Poďte, ukážem vám to. - Fajn.
Nie sú ustlané. Sú...
To nič, máme spacáky.
- Áno. - Áno.
- Jasné. - V poriadku? Áno?
Super. Gracias.
Fantastické.
Čau, cica.
Čo robíš na mojej motorke?
Máme tu nejaké instantné polievky.
Charley, hríby alebo kura?
Je mi to jedno.
Toto je skutočný život.
Dýchajú z toho zvláštne diaľavy, čo?
Áno.
Zobudil som sa do skorého rána.
A pozrite na toto. Toto je proste...
prekrásne.
Problém je, že potiaľto je to 148 kilometrov.
Ak budeme chcieť pokračovať až sem, budeme musieť nabíjať takmer...
celý deň.
Ale medzi miestami s možnosťou nabíjania sú obrovské vzdialenosti.
Tu je mestečko La Lajas. A toto je...
204 kilometrov.
Bolo by super odkrojiť konečne väčší kus cesty.
Chceme trochu zrýchliť a zväčšiť denný dojazd.
Plán na najbližších pár dní je prejsť severozápad Argentíny
popri Las Lajas smerom na Barrancas
a s trochou šťastia si nájsť nocľah.
Charley sa spýtal majiteľa pozemku,
takže nejdeme bezhlavo na sever. Zvolili sme inú trasu,
ktorou by sme nešli, ak by sme išli slepo podľa mapy.
Je rýchlejšia, kratšia a cestou hore plná serpentín,
takže sa zabavíme.
Sleduj tie zákruty.
A toto je...
Claudio von Planta, pilot dronov ku hviezdam.
Kameraman Claudio natáčal všetky naše cesty.
Jazdí na benzínovom Harley-Davidsonovi.
Claudio, ako tu vyzerá situácia?
Čo je toto?
- Čo do toho dávaš? - Je to...
prázdne!
Toto je dôkaz, že tie vaše motorky sú trochu na obtiaž.
Neviem, či si si všimol, ale Long Way Up
je elektrický podnik.
Ešte nás čaká veľa kilometrov na našich.
Čo nám to tu vraví?
Sedemdesiatosem kilometrov.
A zradila nás benzínová časť výpravy.
Prepáč, Claudio, my budeme pokračovať.
My sme dostatočne nabití a Claudiovi sa palivo zrejme minie.
Bizarné.
80 KILOMETROV JUŽNEJŠIE
Toto je naša prvá porucha,
a rovno uprostred ničoho.
Mám zaradené parkovanie. Inak do jazdy nepreradím.
Daj tam neutrál...
Nedá sa tým pohnúť.
Davovi sa upchali brzdy,
takže sú permanentne zablokované.
Koleso sa nepohne a my sa nikam nedostaneme.
Neuvoľňujú sa.
Počujeme to.
Skúsim skrutkovačom.
- Dostaneš sa tam? - Nie, nie.
Dámy a páni, toto je Zapala.
Zúri tu palivová kríza.
Pozrite ten zástup áut čakajúcich v rade na palivo.
Iróniou osudu je, že zase čakáme,
kým Claudio natankuje. Nie na elektrinu pre nás.
To je sranda.
Pozrite sa sem, aha, práve dorazilo palivo.
Ani jedna pumpa v meste nemá palivo.
Autá stoja v rade, ktorý sa ťahá až tam dole.
A táto pani vpredu čaká na palivo už päť hodín.
Vitajte v Zapale!
Buď tu počkáme na palivo,
alebo v meste počkáme dozajtra,
kým prejde panika.
Nevieme sa rozhodnúť, čo je lepšie.
Počkajte, nič nerobte.
Čo už s tým? Vypáčime ich nasilu, aby sa koleso mohlo točiť.
Viem, horí to,
ale skúsme to elektronikou, nie silou.
Je to prototyp, nie sériové vozidlo.
Asi len potrebuje čas.
Dúfam, že keď opatrne reštartujeme počítač,
brzdy sa uvoľnia.
Toho, čo mi dal nabíjačku, som sa spýtal,
čo sa deje. Povedal, že to tu majú nonstop.
Stále je to takto.
My to považujeme za normálne. Zastaneme na pumpe a natankujeme.
Neuvažujeme nad tým. Ale nie všade na svete je to tak.
Pár ľudí nám už povedalo,
čo všetko si tu museli zažiť.
Ľudia tu majú prázdne peňaženky aj chladničky.
A prázdne čerpacie stanice.
Videl som, ako jeden chlapík na mopede tankuje do kanistra.
Tak som tam bežal s Claudiovým kanistrom
a poprosil som ho, nech sa podelí.
Takže som mu to tam v zásade len položil a dal som mu 200 dolárov.
Takže teraz má sklad kanistrov.
Mal si už zmrzlinu?
Áno, mal.
Mňa si sa nepýtal.
Ani mňa sa nepýtal, či nechcem zmrzlinu.
Natankované.
Môžeme ísť. Fajn. Vidíme sa v Las Lajas.
Áno, resetoval som to správne.
Dave, prepni to...
Stlač ich na 45 sekúnd, uvidíme, možno to pomôže.
Tak poď, zlato.
Pohni sa.
Zelená.
Je na jazde.
Vyzerá to fajn.
Empanadas, už ideme.
Všetkým vám ďakujem Zdá sa, že môžeme pokračovať.
Chlapci sú ďaleko pred nami
ale aspoň už pokračujeme.
To bol deň! Dnes sme prešli 221 kilometrov
a ešte 15 máme dojazd. To by bol spolu dojazd 236 kilometrov.
Tie motorky fungujú v teple oveľa lepšie.
Pokojne môžeme povedať, že na jedno nabitie prejdeme 210 kilometrov.
210 kilometrov je celkom fajn.
V zime na juhu sme okolo toho ani nechodili.
Takže za posledných pár dní sa karta celkom obrátila.
PRED JAZDOU ODPOJTE 9 % 17 KM
Super počasie. Asi bude teplo.
Žiadne oteplovačky. Džínsy, tričko a normálne ponožky.
Termooblečenie pôjde možno navždy na zaslúžený odpočinok...
Možno už aj na celý výlet. Ktovie? My teda nie.
Ale uvidíme.
Ale nateraz,
vďaka za služby, vlnené oteplovačky.
Vďaka za vaše služby.
Vďaka teplejšiemu počasiu ideme rýchlejšie,
preto máme čas zastaviť a spoznávať ľudí.
„Som potomok Mapuchskej komunity."
Mapuche? Mapuche? Mapuche?
- Mapuche. - Mapuche.
MAJITEĽKA REŠTAURÁCIE
„Kedže hovorím po mapuchsky, som potomok ich komunity."
To je milé. Veľmi ma teší.
S ockom sme mali taký sen.
Pred 10 rokmi nám ocko čosi navrhol, aby jeho vnúčatá nemuseli žiť z podpory.
„S manželom sme rozbehli rodinný projekt
na predaj domáceho mäsa aj chleba. Výlučne len domáce výrobky."
V týchto končinách sa však živobytie zháňa naozaj ťažko,
takže príbeh týchto ľudí je obrovským úspechom, nie?
Hej, úchvatné. V tomto meste je málo podobných miest.
Sú z kmeňa Machuov.
Žili tu už 600 až 500 rokov pred naším letopočtom.
V Čile ich je vraj tiež dosť, vraj tam s nimi zle zaobchádzajú.
Jeden z kmeňov môžeme navštíviť, je po ceste.
Pohľadáme to mestečko s Mapucháncami.
Domorodí Mapuchovia žijú v tejto oblasti takmer tri storočia.
V 19. storočí sa španielski dobyvatelia zmocnili
ich hovädzieho dobytka a obchodu so soľou,
kmeň tak ostal chudobný a už nikdy sa nezotavil.
Toto je mesto Mapuchencov.
Áno, vyzerá... celkom udržiavané, čo povieš?
Dobrá komunita. Silná.
Tamto vyzerá ako radnica alebo niečo také.
- Hola. - Hola.
Ja som Samuel.
Samuel.
Samuel, ja som Charley. Charley.
- Ewan. - Ewan. Teší ma.
- Môžeme ísť do školy? Hej? - Si.
- Buenos días. - Buenos días.
Aha, to je zlaté.
Všetko. Určite to robili deti.
Tie visiace veci. Majú to tu krásne.
- Hola. Buenos días. - Hola.
UČITEĽKA
- Ewan. Charley. - Charley.
Veľmi príjemné, veselé miesto.
Krása, tie farebné steny,
- to všetko - Úžasné.
Milé, že?
Ako poviete „deti"?
- Koľko „detí"? - Niños.
Šesťdesiatštyri.
Je to bilinguálna škola, učia sa španielsky a mapuchsky.
„Buenos días" sa po mapuchsky povie:
„Marr marri, pichiqueche."
Marr Marri, Pichiqueche.
Marr Marrije „dobré ráno",
pichiqueche „deti".
Marr marri...
„Pi- chi- que- que- che."
„Che." Po našom: „Ako sa máš?"
Bože, som v ozajstnej škole.
Ste super učiteľka.
Máme školenie. Áno.
Krásne.
Gracias. Ďakujem.
Vďaka za prehliadku.
- Do videnia... - Zbohom.
Toto na cestách milujem.
Spoznávať rozličné kultúry a sledovať uchovávanie tradícií.
Tento týpek sa stále smeje
a padli mu okuliare. Claudio na ne stúpil a rozbil ich.
- Ten na nás nezabudne. - Isto.
Za dobrotu na žobrotu.
Mal ich zrejme už celú večnosť.
Fajn...
Pre teba. Mohol by si to...
- Nie. - Prosím.
Za tie okuliare.
To sa stáva.
Dobré duše ako je táto vás hrejú pri srdci.
Toto je Chos Malal, čiže po Mapuchsky „žltá skala"
podľa okolitých skál.
K nohe. Poď, fešák.
Buenos días.
- Buenos días. Hola. - Hola.
Som Ewan. Charley.
Teší ma.
HUDOBNÍK
Je to spevák. A zároveň pastier kôz.
- Kôz? - Áno.
Píše piesne... špeciálne pre gaučov? Pre pastierov koní?
Lebo veľmi obdivujem inteligenciu a tvorivosť
vidieckeho človeka.
Zaspieval by nám niečo? Tu? Teraz?
Áno.
Z plechovky broskýň
Prírodných broskýň
Ako dobrý pastier
Spravil som čutoru na maté čaj
Teraz zložím z mojej mulice
A chvíľočku si oddýchnem
A z mojej čutory
Si môj maté čaj vychutnám
Modlím sa k Bohu a panne Márii
Aby ma všade sprevádzali
A aby som v batohu vždy mal
kukuricu, šunku a chlieb
Štipku tabaku
A trochu maté na pitie
- Ako? - Hej!
Štipku tabaku
A trochu maté na pitie
Svieti slnko.
Stúpa teplota.
Dúfam, že to konečne zjednodušíme a budeme kempovať niekde po ceste.
Túžim sa konečne vyspať v stane.
Rozložiť si vlastný kemp, postaviť si stany.
Dorazili sme do kempu.
Neviem, či som si ho predstavoval takto,
keď sme sem išli.
Je to len skládka stavebného odpadu,
ktorú pomenovali „kemping".
Pred touto cestou
som zatiaľ tento stan neotvoril.
Von. Fajn, to by bolo.
Už som zabudol, ako to milujem.
Ide ti to?
Ánol, ide. Vlastne to ide super, áno.
Už stojíš?
- Nič som nepovedal. - Bože.
Charley zúri.
Čo to je?
- Ewan, mám problém. - Aký?
Vlastne ani netuším, čo robím.
Toto nie je... dvojmiestny stan.
Pozri, aký je malý. Alebo ho skladám zle.
Nie. Ale kolíky vytiahni. Takto.
- Aha. - Potiahni to.
Páči sa. Pozri. Dvojmiestny.
- To je pre dvoch? - Áno.
Celkom ujde.
Spať v stane bolo super.
Je fajn, že na motorke nájdeš, čo potrebuješ.
Neverím, že ešte nedávno sme mrzli.
A teraz sme v rozpálenej púšti.
Dnes nás čaká 210 kilometrov cez púšť do Malargüe.
Je to ďaleko a po ceste je len jedno mesto,
dúfame, že to dáme na jedno nabitie.
Inak budeme nocovať v púšti,
kde v noci mrzne.
Tam musí byť tvrdý život.
Je to neúrodné, suché.
Tento krásny statok vyzerá, akoby tu bol už stovky rokov.
Je to starobylý spôsob života.
Ten most je snáď bezpečný.
Výšky moc nemusím.
Neviem, či aj vy, ale ja keď spravím toto...
chce sa mi skočiť.
Proste chcem ísť.
Do Malargüe je ešte ďaleko
a toto je prvý motel po ceste,
tak snáď tu nabijeme.
Som Luz.
Toto je Enzo.
Luz a Enzo.
Prejdeme?
Nevadí?
- Poďte ďalej. - Vstúpte.
Krása. Nádherné miesto.
- Úžasné. - Kameň na cesnak, pozri.
- Pozeraj. - To ste vy.
Uhlík.
Krásne.
Pozri tú lavičku. Pozeraj.
Doma robená.
Ako u mňa doma.
Sú ako moje.
- Je len tak pozbíjaná. - Sadnime si a...
- oddychujme. Dajme si pivo. - Dajme.
Systém budovy je z obnoviteľných zdrojov.
Paráda.
Vytvoril si ho ty sám?
- Neuveriteľné. - Úžasné.
- Ukážeš nám ju? - Jasné.
Môžeme sa pozrieť?
- Solárne panely... - Presne.
Aha, samé autobatérie. Fantázia.
Pozri. To poznám.
Osem mil... tisíc wattov.
Šikovné. Podobá sa Ewanovmu systému.
A nie je to nič zložité, vážne.
Ja by som to nezvládol,
ale niekto iný áno, ak vie, čo robí.
Cez deň všetko poháňajú solárne panely.
V noci fúka vietor. Cez deň svieti slnko.
Ideálne je skombinovať to.
Toto je budúcnosť. Toto je skutočne budúcnosť.
Neboli zapojení v riadnej sieti
a báli sme sa, že ak to zapojíme do tej ich siete,
tie motorky sa nám nenabijú.
Rozhodli sme sa presunúť do ďalšieho mesta.
Problém je, že po ceste je veľmi málo miest.
Tá cesta z vás vytrasie dušu.
A predné koleso
vbieha do hlbšieho štrku
a vtedy vám na chvíľu zastane srdce.
Vďakabohu sme tu. To bola jazda.
Pár hodín budeme nabíjať
a potom ideme ďalej.
Do Malargüe je to asi 50 kilometrov a čas pokročil.
Nechceme tu uviaznuť na noc, veď už mrzne.
Fúka menší protivietor, Charley,
a trochu viac mi to žerie baterku.
Pozrieme sa o 10 minút, ako si na tom.
Už to nie je ďaleko.
Nedôjdem potiaľ.
Čoskoro nebudem mať dosť šťavy ani na návrat späť,
ani na dojazd do cieľa a uviaznem tu.
Pozrite sa.
Majú tu elektrické vedenie.
Ide odtiaľ. Ja neviem. Asi sa opýtame.
Chce to správne nabiť.
Videli sme malú farmu a zastavili pri nej.
Dobre.
Neukazuje čas do plného nabitia, to neveští nič dobré.
- A tvoja? - Píše 42 hodín.
Hej, nepôjde to.
Tento prúd... je proste slabý.
Gracias. Ciao.
Gracias.
Čo už.
Nedáme to, tak sa vrátime
do Bardas Blancas.
Snívalo sa mi, že sme do toho mesta došli,
dali si sprchu, mali Wi-Fi...
Zabudol som, ako to ide.
Stratil som ďalšie slnečné okuliare.
Možno ostali na farme.
Ak áno, tak ten chlapček má nové okuliare, to je super.
Ten, čo sa na nás pozeral cez okno.
Včera som kvôli okoloidúcim nákladiakom veľa nespal,
ale už som hore. Môže byť trištvrte na sedem.
Poďme sa pozrieť, či sme nabití.
Deväťdesiatpäť percent.
Dávam nabíjací tanec
Nabíjacie otočky
Dávam nabíjací tanec Nabíjacie otočky
Tamto je podľa mňa septik pre všetky okolité budovy.
Šiel som nad ním,
keď som sa vracal od motoriek, a je to...
To je ten zápach, ktorý cítim. Takže tu je septik,
a tu mám stan.
Septik.
Stan.
A ide sa ďalej!
Kempy milujem, ale je čas ísť.
- Si spokojný s 55 %? - Jasné, 55 je v poho.
Pôjdeme do San Juanu a potom do mesta Villa Union.
Potom sa pokúsime o najdlhšiu etapu
a skúsime prejsť 231 kilometrov po Belén,
ležiaci takmer na konci argentínskej časti cesty.
Slnko svieti. S trochou šťastia rozšírime najazdené kilometre.
Tu sme sa včera otáčali.
Tu mi došlo, že do cieľa nedôjdem.
A...
tu niekde som si stratil okuliare.
Len pozriem, či nie sú niekde na verande.
Čo hľadáš?
Svoje okuliare?
Mne sa snáď... Neverím!
Nie!
Super!
Ja som ich našiel!
Chlapček má smolu, ale aj tak.
Paráda.
Fajn. Fantázia.
Do riti!
Páni, celkom strašidelné.
Človeče!
Úžasné. Ani človiečika.
Určite tu točili James Bonda.
Je tu tunel a...
James Bond.
A toto všetko, pozri.
- Pán Bond. Áno. - Ako z jeho scény.
Úžasná priehrada.
Spomenul som si, že môj oco ako 17, 18-ročný tínedžer
pracoval na výstavbe priehrady nad Crieffom.
Nad mojím rodným mestom Crieff v Škótsku, kde som vyrastal.
Pozrite, aké obrovské dielo to je.
Postaviť čosi také je neskutočný čin.
Je neskutočné, čo človek dokáže.
A opäť na ceste.
Pokúsíme sa prejsť 321 kilometrov do Belénu.
Som zvedavý, kámo. To je dobrodružstvo.
Je to zábava. Raz sme hore, raz dole.
Dnes sa cítim super, musím povedať.
Po duševnej stránke sa cítim úžasne.
Nádhera.
Ako motocyklová dráha snov, vážne.
Zdá sa, že už opúšťame údolie.
Skúsime tu nabiť.
Je to nejaký elektroobchod.
Ako sa voláš?
- Vanessa. - Vanessa.
Teší ma, Vanessa.
- Hola. - Hola.
- Ahoj. - Ako?
Teší ma.
Toto sú milé situácie. Keď sme to tu zbadali,
zdalo sa, že je to nejaká audio predajňa...
...kde do áut montujú reproduktory
takže by pre nás mohli mať dostatočne silný prúd.
Ukázalo sa, že je to ich garáž. Tam vzadu majú dom.
Audio nerobia, ale môžeme sa tu nabiť.
Dali nám jesť.
Komické. A my sme ne... Nevedeli, kto sme.
Bože, doslova sem vtrhneme ako cudzinci
a už využívame ich prúd a jeme ich jedlo.
Ich jedlo.
- Ostrov. The Island. - Spoznáva ma, pozri.
Už si takmer spomenul, kto som.
- Hej? - Neverí svojim inštinktom.
Dôveruj svojim inštinktom.
Rozprestri svoje city. Využi Silu.
Už ma má.
Čo si na tejto krajine navždy zapamätám, sú tí jej ľudia.
Tí ľudia sú skvelí. Prosto skvelí.
Priateľskí, najradšej by sa celí rozdali, otvoria vám dvere,
nikto vám nepovie nie. Toto je skvelý kúsok sveta.
Škoda, že odchádzame.
Prešli sme skoro 160 kilometrov.
Super.
Hej, momentálne to ide presne podľa našich predstáv.
Už sme skoro tam?
Keď chceš dať za deň 321 kilometrov, jazdíš aj po tme.
Pouličné osvetlenie! Pouličné osvetlenie! Belén.
Bum.
Som šťastný, že sme v Beléne.
Presne.
Takže dnes sme dali nejakých 346 kilometrov.
Hej, je to ďalší výnimočný deň.
Hej, bol to parádny deň.
Dobrá práca, Charley.
Hej, zvládli sme to.
To tajomno všetkého bolo úžasné.
Tých ľudí, čo sme spoznali,
tie miesta, čo sme videli.
Zatiaľ úplná nádhera.
Charley.
Precestovať Patagóniu a juh Argentíny je úžasné.
Mali sme tú česť vidieť to.
Úžasné miesto na motocyklovú expedíciu.
Ale teraz k ďalšej výzve:
Vyšplháme sa až k vrcholkom Ánd
a zažijeme riziko výšok.
Preklad titulkov: Ladislav Jakab