Vi skal køre 21.000 km igennem 13 lande.
Fra Ushuaia ind og ud af Argentina og Chile til Atacama-ørkenen,
op til La Paz, før vi krydser Titicacasøen,
og vi fortsætter langs Andesbjergene til Colombia, så til Panama,
gennem Mellemamerika og Mexico og ankommer i Los Angeles 100 dage senere.
INSTRUKTØR-PRODUCER
Vi giver dem videokameraer,
og de får kameraer med mikrofoner på deres styrthjelme,
så de kan filme undervejs.
Er det en vej? Åh gud!
INSTRUKTØR-PRODUCER
En tredje motorcykel kører med dem
og føres af kameramanden Claudio.
Og Russ og jeg kører i to el-pickup'er
sammen med kameramændene Jimmy,
Anthony og Taylor, som også hjælper med logistikken.
Vi filmer gutterne fra bilerne,
vi mødes med dem ved grænserne,
men ellers er motorcyklerne på egen hånd.
Sikke en nat.
Vi kunne ikke oplade motorcyklerne.
VIDEODAGBOG
Der var ikke nok kraft på hotellet til at oplade dem.
Vi har bedt om dieselgeneratoren.
Lige efter kl. 7 satte vi min cykel til,
og gudskelov oplader den nu.
Det var surt, at vi måtte ty til at oplade fra dieselgeneratoren.
Men vi er nødt til at køre kl. 11,
for der sejler kun én færge fra Ildlandet i dag,
og når vi ikke den... så skal vi vente til i morgen, så...
Det ville forsinke os endnu mere.
Det er første eksempel på ikke at kunne oplade, ikke?
Første eksempel på, når det... ikke fungerer.
Hvor fanget man så er.
Det viser, hvor sårbar denne elektriske ting er.
I øjeblikket er det skørt.
VIDEODAGBOG
Okay, Charley, så gør vi det. Hen til båden.
20.550 KM TIL LOS ANGELES
KL. 11:00 - 3 TIMER, TIL FÆRGEN SEJLER
Jeg kan køre omkring 110-111 km.
Der er 105 km derhen. Måske klarer vi den.
Der står, vi er fremme kl. 13:30.
Okay, og færgen sejler kl. 14.
Ja, så vi kører direkte ombord.
Vi har kun kørt 378 km fra Ushuaia til her i Onaisin.
GRÆNSE - ONAISIN
I dag skal vi køre 105 km for at komme til Porvenir.
Heldigvis klarede bilerne det i går,
så holdet venter på os ved havnen,
hvor vi tager færgen til Punta Arenas.
Vi er i en by kaldet Porvenir.
Byen har en lille færge, der sejler til en stor by.
Det er vist en af de største byer i Patagonien.
Det er Punta Arenas.
Vi mødes med motorcyklerne og tager til Punta Arenas.
Hvor langt kan du køre, Charley?
Det er 87 km.
Okay.
-Og dig? -82 km.
Okay.
Og hvor langt er der?
Der er 87 km.
Skønt. På den måde når jeg frem.
-Det bliver snert. -Vi kommer tæt på.
KL. 13:36 - 24 MINUTTER, TIL FÆRGEN SEJLER
Kom så, drenge.
Det er Ewan og Charley.
Det er os.
Alle andre er ombord på færgen.
Fyren holder færgen tilbage i 20 minutter mere.
Vi går ombord, for den næste sejler først i morgen.
Spørgsmålet er, om de når frem, før færgen sejler.
De skal have røven i gear.
Der er 3 km endnu.
3 KM TIL FÆRGEN
Jeg får en advarsel. Lav ladning.
-Lav ladning. -Ja.
Okay. Det bør gøre det.
Det er bare det, at sidst... Det bør gøre det.
De lader til at være ti minutter fra Porvenir.
Åh, se! De sprang lige.
De kommer faktisk ind i Porvenir nu.
Kom så.
Dave, de er i Porvenir.
De er kun fem minutter væk.
I guder, vi er så tæt på.
Hvad betyder "det var det"?
De sidste 5 % røg lige. Pist væk.
Er du ude?
Okay, så kører jeg i forvejen og finder ud af noget.
KL. 13:51 - 9 MINUTTER, TIL FÆRGEN SEJLER
-Der kommer en motorcykel. -Ja, det er dem.
De er her, gutter!
Men jeg kan kun se én.
-Ewan sidder fast. -Nej! Hvad gør vi?
-Kan vi trække ham? -Find et reb.
Kan vi fortælle kaptajnen, at vi er så tæt på,
og vi behøver lidt hjælp? En redningsaktion.
Vi kan se Ewan derovre. Han er en lille plet.
-Han kan ikke komme tættere på. -Okay.
Problemet er, at det er farligt at trække en motorcykel,
for det destabiliserer den.
Man falder meget let af, og så lander man på skulderen.
Jeg holder fast i din ramme.
Jeg sad engang i en taxi i New York,
og en Hells Angel kom hen til bilen sådan her.
Rakte armen ind gennem vinduet
og sagde: "Kør mig til Hells Angels' klub."
Taxifyren sagde: "Okay."
Rul bagruden ned, så holder jeg fast gennem der.
Kør langsomt.
-Langsomt. -Hold den anden vej.
-Nej, det er fint. Ja. -Er du der?
Langsomt. Sådan, godt.
-Okay. -Kør.
-Hvor hurtigt? -Ja, lidt hurtigere.
Ja. Det er godt.
Godt. Det fungerer.
Det er hårdt, men det går. Jeg har styr på det.
Bare stille og roligt, Dave.
Ja, det er godt. Konstant fart. Okay.
Okay. Jeg har det.
Jeg ser, om de kommer om hjø...
Du godeste. Færgen bevæger sig.
Kom så!
Kom så.
Når vi retter op, slipper jeg.
Okay, Dave, vent lidt.
Okay, slip mig.
Kom så!
Utroligt!
Ewan er ombord!
Jeg er ombord.
Jeg kunne kramme dig.
David, tak, mand. Min helt og redningsmand. Er du okay?
Ja, mand. Det pis vil jeg huske.
-Nåede vi frem til kl. 14? -Ja, nej, for...
-Ja, den er 14. -Tre minutter over. Ikke dårligt.
Godt gået, Ewan. Det var vildt. Hold da op. Det var...
Vi er ikke i Kansas længere, vel?
Punta Arenas, så er vi her.
VIDEODAGBOG
Min bedste udsigt fra et hotelværelse, tror jeg. Bare himmel og hav.
Vi forlader Punta Arenas nu, og i de næste to dage
kører vi igennem Torres del Paine nationalpark,
som er den mest afsidesliggende del af hele turen.
Og forresten
er det midt om vinteren her i Patagonien.
Jeg tager alt det tøj på, som jeg har med...
VIDEODAGBOG
...for det er så koldt, okay?
Så starter vi. Inderste lag.
Lange underbukser, T-shirt, sokker,
termobukser, jeans, cardigan,
termovest og jakke.
VIDEODAGBOG
Det er starten på vores eventyr.
Vi er ikke eksperter i elkøretøjer.
Vi ved ikke, hvordan man får dem til at fungere bedst,
men vi lærer det.
Handsker, vandtætte bukser og vandtæt jakke.
Åh gud. Sikke en pragtfuld udsigt.
Men jeg må sige, at det ikke ser...
...varmt ud.
Vi kører væk fra civilisationen, og det er stort for elmotorcykler.
Vi kan sidde fast midt i ingenting.
Så følg med i Long Way Up, to gutter fanget i Sydamerika.
Lamaer.
Der er vejarbejde i næsten 15 km.
Det antager jeg med mine ufattelige evner udi spansk.
Nogle kalder det at gætte.
Åh gud. Se lige den vej! I guder!
Der er de tre bjergtinder. Der skal vi hen.
Vi skal mødes med Rodrigo, som er bjergguide.
Denne industri er vokset frem her
på grund af de tre tinder, som alle vil klatre op ad.
Hillary var den første i 1950'erne.
Så de er forankret i historien.
De tre tårne kaldes også Kleopatras Nåle,
og parken er udpeget som et UNESCO-biosfæreområde.
I aften håber vi at kunne overnatte et miljøvenligt sted
lige neden for tinderne.
Utroligt, at jeg i eftermiddag får mine shorts tilbage fra min ven i Skotland.
Eric er sådan en morsom gut.
Han ringede og sagde, jeg glemte shortsene i Skotland.
De har været overalt i verden,
og han fik den idé at efterlade dem et sted i Chile
på vores rute.
Skørt, ikke?
Der er vores lejr. Teltene.
Og vi er bogstaveligt talt midt i ingenting.
Lad os håbe, elektriciteten virker, gutter.
Vi skulle sove i det fri.
Men grundet Ewans ven
er vi endt på dette ret så spektakulære sted.
Det er ufatteligt.
Det er vist vores mand. Hola.
Velkommen begge.
Pakke fra hr. Eric Strickman.
-Til dig. -Okay, ja.
-Ja. -Okay.
Det er Ewans bedste ven fra skolen. De var meget tætte.
Han er en spøgefugl. Jeg aner ikke, hvad der er i.
Der er en lille snackpakke.
Der er de.
-Det er skørt. -Hvor skørt.
-Fra Skotland. -Fra Skotland.
"Ewan, det var skørt at tage denne udfordring op, men sikke et eventyr.
Jeg har vedlagt nogle batterier
som vores bidrag til de manglende ladestandere mellem her og LA."
-De får os nok ikke langt. -Han burde have givet os mindst AA.
Hvad med mulighed for at sætte motorcyklerne til opladning?
NATURFORKÆMPER
Vi har jo ikke...
-Ingen elektricitet? -Nej.
-Ja, okay. -Vi er på røven.
Herinde har vi stik og alt muligt.
Alle kan låne cyklerne.
Ja.
Lad os se, hvordan det virker.
Ja. Sæt den til. Lad os se, hvad der sker.
Godt. Ja, det virker. Den siger 7 timer og 50 minutter.
Rodrigo, hvor kommer strømmen fra?
Vi laver selv strøm hovedsageligt fra vandkraft
fra en bæk ved det bjerg derovre.
Vi producerer 70 % af strømmen alene med det vand.
-Jeg kan vise jer bag kulisserne. -Ja tak.
-El-rummet og det hele. -Det ville være skønt.
Her er det. Hjertet i... stedet her.
De opsamler vandet i starten af floden,
og det kommer så herned igennem disse rør
og ind i disse små turbiner.
Og de laver strøm.
Følg det orange kabel. Det går op gennem væggen...
...ned her og ind i disse kæmpebatterier. Se.
De er så høje, at de går helt ned til gulvet.
Al strøm til hele EcoCamp kommer fra disse batterier.
Så vores motorcykler oplades med fuldstændig bæredygtig elektricitet,
vandskabt elektricitet.
Ingen generator. Intet.
-Og det er første gang. -Altså, det håber jeg.
-Hej, Kendra. Jeg er Ewan. -Goddag.
NATURFORKÆMPER
Hvad er din rolle her?
Jeg er datter af grundlæggerne, og jeg arbejder her som guide.
Ja!
Min kones yndlingsdel af turen. Hun er helt besat af det. Bæ.
-Kan du lugte det? -Åh ja.
Hvad kommer der heri?
-Tis? -Og bæ.
-Og bæ? -Ja.
-Alt kommer... -Alt kommer heri.
Ja, og det er et filtreringssystem med orm.
Ormene spiser faktisk alle de faste dele.
Og vandet klorerer vi og afklorerer det bagefter,
og så kommer det ud i naturen igen.
Se lige der.
-Hold da op. Er det rent vand? -Ja.
Charley vil vise, hvor rent vandet er nu
ved at drikke noget af det foran seerne derhjemme.
-Charley. -Hvem er Charley?
Undskyld.
-Det var sjovt. -Hold da op et sted.
Hvor er resten af holdet?
-Et andet sted. -Ingen idé.
Virkelig?
Der er intet signal, så vi ved det ikke.
Se vores udsigt til bjergene deroppe.
VIDEODAGBOG
Ret imponerende, ikke?
Nå, men jeg skal tjekke motorcyklerne.
Vi skal køre 273 km i morgen.
Det ville hjælpe at kunne starte med en fuld opladning.
Pis. Der er slet ingen strøm.
Den stod på 66 km, nu står den på 74.
Den stiger da.
Nu er Ewans også holdt op med at lade.
Han har 38 %, så den stiger langsomt.
Der blev jeg lidt bange.
Jeg er nok sådan en, der bekymrer sig lidt rigeligt.
Og det er noget, jeg må... vænne mig til igen på disse ture.
Jeg må lade tingene ske. Jeg kan ikke bestemme resultatet.
Det kan man faktisk aldrig.
Og alligevel vil man gerne prøve.
Jeg ved ikke.
Det er meget svært...
...at give slip.
Vi så lige til cyklerne, og de er døde.
-Intet. -Intet.
Tænd den. Intet.
Der er intet på skærmen. Vi koblede dem fra, intet.
Der er slet intet.
Vi er så langt fra alt. Vores værste mareridt.
Så er der to ting. Det kæmpebatteri her...
...lagrer den strøm, der driver cyklen fremad.
Der er et lille batteri bagpå,
der forsyner lyset og det elektriske udstyr.
Og skærmen foran, antager jeg.
Det kunne jo være, at det 12-voltsbatteri er dødt,
uden vi anede det.
Så jeg vil starte batteriet,
og så kan vi tænde for cyklerne.
Kan vi tænde dem og se displayet,
kan vi se, hvor meget strøm der er på.
Når vi starter batteriet,
tænder cyklen måske og viser 100 % opladning.
Charley vil prøve at fjerne batteridækslet til 12-voltsbatteriet.
Alle elmotorcykler og elbiler skal have et 12-voltsbatteri,
så de kan drive visse ting,
så hvis man kører i stykker, kan katastrofeblinket tændes.
Med lidt held er det bare det.
Ja, nej. Vi starter batteriet med kabler.
Jeg ville helst bruge den bil der.
-Hvem er... Er det en gæst, eller... -En gæst. Ja.
Du godeste. Bare vi ikke vækkede dem.
Så starter vi en elmotorcykel med kabler.
Gammeldags. Se her.
Se, hvor lille det er, det lille 12-voltsbatteri.
Nogen har skrevet "opladet" på det. Morsomt.
Ewan, sæt den røde på først.
Plus er på.
Vent lige et øjeblik.
-Klar, Ewan? Okay. -Ja.
-Klar? -Ja.
En, to, tre.
-Okay. -Ja.
Der er strøm på nu.
-Er det godt? -Vent et øjeblik.
Jeg slukkede ved en fejl.
-Lyset er tændt. -Ja. Så vi har 64...
Vi har 75 km.
Sådan! Nu kører det.
Vi løste det.
Sådan!
Okay, nu klarer vi din egen, Ewan.
Den siger 63.
-63? Hvad? -Ja. Det er okay.
-Jeg har 75 km. -Kilometer.
-Jeg troede, det var procent. -75 km.
-Ja, sådan! -75 på begge.
Skønt!
-Det er perfekt. Tak. -Vi kan komme videre.
Vi er klar til at køre.
Det er skønt at løse problemer, ikke? Det føles godt.
Afbrydelserne er jo selve turen.
De 75 km bør få os til grænsen.
Ewan, vi skal måske fortælle dem det, for...
Jeg kan ikke ringe. Intet signal.
-Okay. -Vi må bruge satellittelefonen.
Okay, man skal allerførst vide, hvordan man tænder den.
-Niks. -Niks.
Alt det grej og ingen anelse.
Der er dæksler på, som ikke...
Tændknappen er øverst.
Der var den.
Hold altid satellittelefonen opladet.
Husker nogen, hvordan man gør?
Hej. Kan I høre mig?
60 KM SYDPÅ
Charley, gentag. Ikke modtaget.
Er du vis på, det var Charley?
Ja, der stod Charley.
Vent lidt.
Skal jeg...
Jeg ved ikke, hvordan den virker.
Holder man knappen inde?
Ja. Man trykker på knappen,
og så lader den en vide, hvornår man kan tale.
Så holder du knappen inde, til du har talt færdigt.
Heldigvis hørte jeg efter, da de forklarede os det.
Okay, så er vi klar til at køre.
Vi kan køre 75 km,
-så vi kan nå til grænsen. -Klar.
Perfekt. Okay. Vi ses der.
-Elkøretøjstingen er... -Vi kan køre.
Det er bare noget andet, ikke? Det er det virkelig.
Noget af det ved at være på køretur,
som man tager for givet altid, er,
at man bare kan finde en benzintank og fylde tanken op, ikke?
Selv før en tur som denne, ved man, man får de problemer,
men man fatter det først, når det sker.
Vi har ikke fundet en opladningsrytme endnu,
men vi har kun kørt 10 % af turen.
Vores maksimale prototype-rækkevidde er omkring 322 km på en opladning,
men vi lærer undervejs.
Bilerne lærer. De bliver bedre.
Det her er prototyper.
Det ligner en fed computeropsætning,
Det her er regenerering.
Man tænder for den, så når man bremser...
...fører bremsemotorerne elektricitet tilbage til bremseprocessen.
Det her er bilens kørehøjde. Man indstiller, hvor høj den skal være.
De skal igennem hårdt terræn for første gang.
De klarer det rigtig godt.
Fører du an, herre?
Klart.
-Okay, så kører vi. -Tilbage til Argentina.
Farveller.
-Hvor er hornet? Der. -Der var den.
Kører vi hurtigere, klarer vi den ikke.
Det er som med en benzinbil.
Holder man den på 160, æder den løs af benzinen.
Det ødelagde det, at de ikke ladede i nat.
Vi har lang vej igen,
og vi skal krydse grænsen tilbage til Argentina,
og hvem ved, hvor lang tid det tager?
CHILENSK-ARGENTINSK GRÆNSE
Okay.
Vi havde det skønt.
LOKAL PRODUCER
Nej, det bliver lettere, for det er kun hans papirer.
Det er ikke mine. Jeg aner ikke, hvis det er.
-Det er Charleys. -Det tænkte jeg nok.
-Er det her? -Ja, næste dør.
-Næste dør? -Ja.
Du smugler vel ikke småkager ind i Argentina, Charley?
Mine småka... Nogen har stjålet småkagerne.
Hvad... Hvordan...
-Hvad? -Gav du dem væk?
Nej. Jeg så, de lå der.
Jeg så væk et øjeblik, og så var de væk.
-Han sagde: "Her. Tag dem." -Jeg tog dem.
-Nej, ja. -Tog du dem?
Jeg tog uden at spørge. Jeg vidste ikke, det var dine.
Gracias. Mange tak.
Argentina igen.
Går man 200 år tilbage,
var Argentina, Chile og Peru bare regioner i det spanske koloniimperium,
og de løsrev sig under de latinamerikanske uafhængighedskrige.
Der er stadig 160 km til vores hotel i El Calafate.
CHILENSK-ARGENTINSK GRÆNSE
Dagslyset forsvinder hurtigt,
så vi må ikke sidde fast herude midt i ingenting.
Ikke i denne kulde.
Vi må ringe efter en dieselgenerator
for at oplade elmotorcyklerne,
så vi kan nå ind til byen.
Hvad skal vi ellers gøre?
Der er et par klistermærker på denne tankstation. Se.
Man kan ikke se ud ad vinduet.
Motorcyklen skal tilsluttes.
Jeg kan ikke sludre med dig hele dagen.
Anslået tid til fuld tank: 1 time og 55.
Er vi forsigtige, når vi frem.
-Vi kan køre 160 km på... -På 2,5 eller 3 timer.
...tre timer.
Det er kl. 21. Det er koldt.
Når solen går ned, bliver det koldt.
Vejrudsigt. Kl. 21 er der stadig 0 grader.
Okay.
Og fra kl. 22 bliver det koldere.
Eller også er vi alle her.
Det er en anden mulighed.
Der er en varmer.
-Vi kan gøre det, ikke? -Følger vi efter?
Ja. Og dør en af os, kan man bare fejes op
-og sendes hjem. Ja. -Okay.
Hør, vi har godt lys på.
Hvad tænker du i dag?
Okay, kun Mode 1-ladning, men...
At nå til hotellet.
Jeg har alt mit tøj på. Jeg ligner Michelin-manden.
Lige som jeg troede, mine dage med kørsel i koldt vejr var omme.
Jeg skulle bare ned og køre om vinteren.
Sådan.
Charley. Hjælp, Charley!
Jeg har den.
-Undskyld. -Okay.
-Så gør vi det. -Så gør vi det.
Vejen til El Calafate er næsten kun grusvej...
158 KM TIL EL CALAFATE
...og kun asfalteret det sidste stykke.
Det bliver interessant.
Kører vi for stærkt, løber vi tør for strøm,
og kører vi for langsomt,
kan vi fryse røven af, når det bliver frostgrader.
Vi har kun halvanden time... en time, før solen går ned.
Det var det, de sagde forleden, vi ikke måtte gøre.
At køre ud, hvis vi ved, vi næsten ikke kan klare den.
Av. Det bliver for bumpet.
I guder. Stakkels Charley. Vejen må være hård for benet.
Ja, den er mere gruset, end jeg håbede.
Det er svært at se bumpene om aftenen. Ikke rart, vel?
Vi er heldige, månen er fremme, da visirerne er tonede.
Vi skal bare finde vejen.
Det var tæt på.
Ja, det er tæt på.
Det er nu, man kan ramme dyr.
Jeg håber, der ikke kommer en lama. Det er alt.
Se skyen til venstre. Charley, undskyld, se lige.
Hvad mon det er? Utroligt, ikke?
Der er små, store kraftige lys ude i horisonten.
Det er vist vejen, der kommer der.
Er det?
-Det tror jeg. Måske. -Ja!
Jeg tror, det er vejen!
Det er vejen.
Glat som en barnenumse.
97 KM TIL EL CALAFATE
Okay, der er lidt vind nu.
Det er godt nok koldt.
Der er nul grader,
men med chillfaktoren føles det mere som ti minusgrader.
Mine tæer er virkelig kolde nu.
Hvor hurtigt får man frostbid?
Der er 27 km igen. Jeg har bare ikke meget strøm.
Vi er der næsten. Vi kan godt.
Jeg tror, jeg kan se lys.
Hallo, der er det!
El Calafate.
Jeg klarer det lige på et mulehår.
Jeg skal måske trille ind.
I guder. Jeg glæder mig, til mine tæer får varmen igen.
PERITO MORENO-GLETSJEREN - ARGENTINA
I går var så udmattende, at vi valgte at holde en fridag
for selv at lade op igen.
Det er trættende ikke at køre en hel dag. Udmattende.
Men det er godt med en fridag til at gå lidt rundt.
Lege lidt turist.
Det er forbløffende!
Det er imponerende.
-Et fint lille isbjerg. Se. -Ja, det er flot, ikke?
Siger man ikke, det er dobbelt så stort under vandet?
Man ser kun... toppen af isbjerget.
Det er der, man siger: "Det er kun toppen af isbjerget."
-Se farverne. Kors. -Utroligt.
Det er 90 meter højt eller sådan noget.
Når vi står herude, får vi ingen oplysninger.
Vi kan bare få Attenborough til at lave voice-over.
Voice-over på den del her.
Der var den. Se.
Det er skønt.
Tak.
"Glaciers nationalpark
ligger i den sydvestlige del af Santa Cruz-provinsen i Argentina.
Den dækker et areal på 7.257 kvadratkilometer."
Det er en frygtelig masse is.
-Det er... -Intet under, her er så koldt. Kors.
Det største isområde efter Sydpolen.
"Den blev oprettet for at bevare en væsentlig andel
af gletsjerskovene i den sydlige del af Andesbjergene."
-Gletsjerskove. -Ja.
Det er ret sejt, ikke?
"Den største park i Argentinas naturbeskyttelsesprogram." Sådan.
Isbjerg.
-Kors! -Alle redder sig selv!
Okay, Leo.
Vi er meget heldige med det, vi ser.
Ja, meget.
Lad os se, om vi kan skabe lidt isolering.
Jeg har et lægetæppe, redningstæppe.
-Kors, det er stort. -Det er stort.
Enormt.
Sådan.
Og måske klippe det af.
Det ser godt ud.
-Okay. -Intet problem. Ja.
Det ville være godt nu,
hvis vi fik et par dage, hvor intet går galt.
Det ville være så rart.
Det med handskerne... Min far...
Det kommer vist fra tiden med dueller.
Hvis man ville udfordre nogen til duel,
daskede man ham i ansigtet med sin handske og smed den på jorden.
Og...
Samlede man den så selv op,
betød det, at han ikke accepterede udfordringen,
og det var vel vanærende for en, tror jeg.
Havde han samlet den op og givet den til en,
så accepterede han duellen.
Så jeg tror...
Så taber man handsken,
må man ikke selv samle den op. Det bringer uheld.
På en tur sker det flere gange hver dag.
Min far siger, at for at afværge uheldet
skal man stå på handsken med begge fødder.
Så hvis du ser mig gøre sådan...
...er jeg ikke skingrende skør. Det er min fars skyld.
Tak, far.
Gid du ikke havde fortalt mig det.
I dag tager vi til Tres Lagos, som er et lille ubetydeligt sted.
Det er nok ikke ubetydeligt for indbyggerne,
men det er en lille by kun omkring 160 km væk.
Der er et vandrehjem og en oplader.
Vi er her i det vindomsuste landskab, der er koldere end i en dybfryser.
Men det varer nok ikke længe,
før der er en café, hvor vi kan få kaffe og varmen.
-Goddag. -Goddag, makker.
Jamen dog.
Der kommer en bil.
Optagelsen er vigtigere.
Jeg har nydt dagen.
Jeg ser bare på Charley foran mig
og tænker på alle de steder,
hvor jeg har set ham på sin motorcykel,
og det er rart at køre sammen med ham.
Det er gode tider. Gode tider.
Området her kaldes Patagoniens Steppe,
og det er en tør og gold ørken.
Hov, se der. Forbløffende.
Nogle pomfritter.
-Ja. -Til tre.
Det er her, vi har indtaget vores frokost,
fordi Butch Cassidy og Sundance Kid åbenbart kom her til området
hele vejen fra Amerika og skjulte sig i en måned.
Til sidst tog de tilbage igen,
og de blev dræbt i Bolivia af den bolivianske hær.
Men det var Butch Cassidy, og det er Sundance Kid,
og det var deres følgesvende, og de var en barsk flok.
Næsten fremme. Der er 5,5 km til Tres Lagos.
Hospital, camping, Wi-Fi. "Hosteria Hostel."
Det er det.
Kom. Jeg vil vise dig, hvor...
Vi er her. Se.
Altså, det er småt, men det er vores, ikke?
Og Charley sover derunder.
Ewan kom ind og sagde: "Jeg tager dobbeltsengen."
-Det sagde han. -Nej.
Jeg sagde:
"Hvor skal jeg sove?"
Jeg glæder mig til i dag. Vi skal køre langt.
Med 273 km bliver det nok den længste dag indtil videre.
Det ville være godt at få kørt nogle kilometer.
Jeg må vist finde solbrillerne.
Det ser ud til, vi kører i solskin.
Fremad og opad.
Vi forlader nu Tres Lagos.
I dag skal vi køre over 160 km for at nå dagens stop, Las Horquetas.
Nå, dramaet fortsætter. Vi er lige kørt fra Tres Lagos.
Vi har lidt modvind.
Vi skal køre omkring 160 km, og vi kan kun køre 133 km.
Her er så anderledes i dag. Jeg forstår det ikke.
Og dilemmaet er blevet større af,
at motorcyklerne er skønne at køre på.
De er så problemfri og lækre. Det er ikke deres skyld.
Det er bare det med opladningen. Det gælder alle motorcykler.
Der kan kun være en vis mængde strøm på et batteri af denne størrelse.
Sådan er det. Det er ren fysik.
Ja, vi er her.
Gid vi kan få et værelse hver i nat.
Ligger du i kulden? Det er ikke rimeligt. Ikke rart.
Hvor jeg kommer fra, var du ikke sat udenfor,
for du kunne ligge lunt og godt ved pejsen.
Der var en lille hvalp, der rystede af kulde.
Jeg tog ham gerne ind.
Vi troede ikke, han måtte komme ind, men så kom fyren og sagde:
"Er det okay, hundene kommer ind, for de fryser?"
Vi sagde: "Laver du gas? Vi troede, de skulle være ude."
Han ville ikke ind, for han troede...
Han troede, han ville få ballade.
-Kom så! -Du kan godt!
Lille fyr.
Jep.
Det er godt, han er inde.
Det bekymrede mig, han frøs derude.
I Skotland bærer man en kniv i strømpen, når man har kilt på,
og den ligner den her meget.
Kniven her er et redskab.
BESTYRER
No, hija.
Den er ret... Den ligner mere en steakkniv.
Men skaftet er sådan...
Vi kalder dem "sgian-dubhs".
Der er en lille flap der.
Lige der i strømpen.
Ewan, det er en gave til dig.
-Kniven er til dig. -Nej.
-Tag imod gaven. -Virkelig?
-Kniven er til dig. -Ja.
Til gengæld får jeg mønten.
-Okay. -Tag den.
Jeg er fra Skotland, og overtroen siger...
-Ja. -...at giver man nogen en kniv,
skal de give en en mønt, så det ikke bringer uheld.
-Ellers skærer man sig måske. -Okay, ja.
-Jeg giver dig den. -Den er til dig.
Gracias, señor. Tak.
Når jeg bærer min kilt, sætter jeg den i strømpen.
Så dejligt, tak. Mange tak. Gracias.
Der skal mere brænde på bålet.
Er du sikker på det?
Sådan gør man det. Hælder petroleum på.
Forsigtig. Klar?
Puf. Pas på håret.
Okay.
Ja.
Gracias.
Vi er ret langt bagude på turen.
Jeg ved ikke, om vi har kørt 1.600 km endnu. Har vi?
-Nej. -Måske.
-Ikke? -Det tror jeg ikke.
Vi har kørt... Det er den anden uge,
og vi skal køre 24.000 km... agtigt.
Følg med i næste uge, hvor vi taler om kilometertal og rækkevidde i Long Way Up.
Ja. Sådan.
Hvad skal jeg sige, Charley?
Jeg vil ikke afskrække folk fra elmotorcykler,
for de er fantastiske.
VIDEODAGBOG
Men det er svært at køre lange ture på dem lige nu.
Fanget i et hjørne.
Vi fortalte alle, vi ville gøre det sådan her.
Da det er så koldt, ville vi tage cyklerne ind
og varme dem op og gøre det færdigt i morgen.
Lægge et tæppe over dem eller sådan.
Vi tog cyklerne indenfor i går,
og det holdt dem lidt varmere.
Det kan de vist lide. Status er bedre i dag.
Meget bedre.
Vi lærer bare noget hele tiden.
Holder vi motorcyklerne varme,
kan vi køre turen på elektricitet.
Forstår du?
Der er fem kilometer til første stop med en oplader,
og så kan vi sidde
og prøve at få følelsen tilbage i tæerne med en kop kaffe.
Tekster af: Pia C. Hvid