Mēs nobrauksim 21 000 km cauri 13 valstīm.
No Ušvajas cauri Argentīnai un Čīlei brauksim uz Atakamas tuksnesi,
tad dosimies uz Lapasu, šķērsosim Titikakas ezeru,
turpināsim ceļu gar Andiem uz Kolumbiju, tad pāri Panamai,
cauri Centrālamerikai un Meksikai un 100 dienas vēlāk nonāksim Losandželosā.
RASS MALKINS REŽISORS PRODUCENTS
Mēs puišiem iedosim videokameras,
un viņiem būs kameras ar mikrofoniem arī pie ķiverēm,
lai viņi braucot var filmēt paši.
Vai tas ir ceļš? Ak dievs!
DEIVIDS ALEKSEINIANS REŽISORS PRODUCENTS
Būs arī trešais motocikls,
ar to brauks operators Klaudio.
Turklāt mēs ar Rasu brauksim divos elektropikapos,
kopā ar mums būs operatori Džimijs,
Entonijs un Teilors, kuri palīdzēs arī ar loģistiku.
Mēs filmēsim puišus no mašīnām,
satiksimies ar viņiem pie robežām,
bet tā motociklisti brauks vieni paši.
ONAISINA ČĪLE
Jā, kas par nakti!
Nu, mēs pieslēdzām močus, bet nekas nesanāca.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Šajā viesnīcā nebija pietiekami enerģijas, lai uzlādētu divus močus.
Tāpēc mēs piezvanījām puišiem, lai atved dīzeļģeneratoru.
Nedaudz pēc septiņiem mēs pieslēdzām manu moci,
un, paldies dievam, tas sāka lādēties.
Mani nedaudz saniknoja, ka bija jāpaļaujas uz uzlādi no dīzeļģeneratora.
Bet mums ir jāizbrauc ap 11.00,
jo šodien no Ugunszemes atiet tikai viens prāmis,
un, ja mēs to nokavēsim... būs jāgaida līdz rītdienai, tāpēc...
mēs vēl vairāk atpaliktu no grafika.
Šis ir pirmais piemērs, kad nesanāk uzlādēt, vai ne?
Pirmais piemērs, kad tas neizdodas.
Un netiekam ne no vietas.
Tas tikai parāda to, cik grūta ir tā elektrības padarīšana.
Šobrīd tas ir pilnīgs trakums.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Labi, Čārlij, darām to! Braucam uz prāmi!
20 551 KM LĪDZ LOSANDŽELOSAI
PLKST. 11:00 3 STUNDAS LĪDZ PRĀMJA ATIEŠANAI
Es šobrīd varu nobraukt 110 km... 111 km.
Mums jābrauc 105 km. Tā ka varbūt izdosies.
Jo te rakstīts, ka būsim tur pusdivos.
Labi, un prāmis atiet divos.
Jā, mums vajadzēs pa taisno mesties uz prāmja.
Pagaidām esam nobraukuši tikai 378 km no Ušvajas līdz Onaisinai.
UŠVAJA ČĪLE - ARGENTĪNA
Šodien mums jānobrauc 105 km līdz Porvenirai.
Mašīnas, par laimi, vakar tika līdz turienei,
tāpēc komanda mūs gaida ostā,
lai ar prāmi dotos uz Puntaarenasu.
PORVENIRA - PUNTAARENASA
PORVENIRA ČĪLE
Mēs esam pilsētā, ko sauc Porvenira.
Un Porvenirā ir neliels prāmis, kas brauc uz lielu pilsētu.
Šķiet, uz vienu no Patagonijas lielākajām pilsētām.
To sauc Puntaarenasa.
Mēs satiksimies ar močiem un dosimies uz Puntaarenasu.
Labi, man tev jājautā, cik vēl vari nobraukt, Čārlij?
87 km.
Labi.
-Cik tu? -82.
Labi.
Un tev rāda, cik kilometru jābrauc?
87.
Lieliski. Braucot šādi, es netikšu līdz galam.
-Nu, būs līdz ar nagiem. -Līdz ar nagiem.
PLKST. 1:36 24 MINŪTES LĪDZ PRĀMJA ATIEŠANAI
Saraujiet, puiši!
Tā, tie ir Jūens un Čārlijs.
Tie esam mēs.
Visi pārējie jau ir prāmī.
Tā, tas vīrietis to prāmi aizkavēs 20 minūtes.
Un mēs gribam tikt uz tā, jo nākamais būs tikai rīt.
Jautājums ir, vai viņi tiks līdz mums pirms tā atiešanas?
Būtībā viņiem jāskrien vēja spārniem.
Palikuši trīs kilometri.
PALIKUŠI 3 KM
Man parādījās brīdinājums. Zems lādiņš.
-Zems lādiņš. -Jā.
Labi. Nu, vajadzētu izdoties.
Pagājušajā reizē... Mums vajadzētu izdoties.
Izskatās, ka viņi ir 10 minūtes no Porveniras.
Skat! Pārlēca.
Īstenībā viņi iebrauc Porvenirā.
Aiziet!
Deiv, viņi ir Porvenirā.
Viņi ir burtiski piecas minūtes uz to pusi.
Ak dievs, esam tik tuvu.
Kā tā - "viss"?
Pēdējie pieci procenti nupat... Viss.
Tukšs?
Labi, es braukšu turp, izdomāšu kaut ko.
PLKST. 1:51 9 MINŪTES LĪDZ PRĀMJA ATIEŠANAI
-Strauji tuvojas mocis. -Jā, tie ir viņi.
Viņi ir klāt! Puiši, viņi ir klāt!
Taču es redzu tikai vienu.
-Jūens apstājās. Netiek tālāk. -Nē! Ko lai dara?
-Vilkt? Varam viņu atvilkt? -Nu, man vajag virvi.
Varam parunāt ar kapteini, ka esam gandrīz gatavi,
vajag tik nelielu palīdzību? Nelielu glābšanu.
Mēs redzam Jūenu tur pāri. Mazs punktiņš.
-Viņš nevar tikt tuvāk. -Labi.
Nelaime tāda, ka vilkt kādu uz moča ir bīstami,
jo tas destabilizē visu moci.
Un ir ļoti viegli nokrist, un tad nogāžas uz sāna.
Es turēšos pie mašīnas statņa.
Es reiz braucu Ņujorkā taksometrā,
un pie mašīnas piebrauca viens Hells Angels mocis.
Viņš iebāza roku caur logu
un teica: "Aizvelciet mani līdz Hells Angels klubam!"
Taksists noteica: "Labi."
Nolaid aizmugurējo logu, es turēšos tur!
Brauc lēnām!
-Labi, lēnām. -Varbūt turies otrādi, Jūen.
-Nē, es turos. Turos. Jā. -Turies?
Lēnām, lēnām. Tā, labi.
-Labi. -Brauc!
-Saki man, cik ātri... -Jā, nedaudz ātrāk.
O jā. Tā ir labi.
Labi, labi, labi. Izdodas. Izdodas.
Jā, ir grūti, bet es varu. Es varu. Es varu.
Tikai jauki un vienmērīgi, Deiv.
Jā, jā, tā ir labi. Tikai vienmērīgi. Labi, labi, labi.
Labi, labi. Man izdodas.
Es skatos, vai viņi neparādīsies aiz stūra...
Ak dievs. Prāmis sāka kustēties.
Ātrāk!
Brauc, brauc, brauc!
Tā, kad būsim nolīdzinājušies ar prāmi, es vienkārši palaidīšu vaļā.
Labi, Deiv, pagaidi.
Labi, ļauj man braukt.
Ātrāk!
Neticami!
Jūens ir prāmī!
Tomēr esmu prāmī.
Es varētu tevi apskaut.
Deivid, paldies, vecīt, mans varoni, mans glābēj. Tev viss labi?
Jā, čomiņ, šo es atcerēšos.
-Vai paspējām līdz diviem? -Jā. Nu nē. Jo ir kādi...
-Jā, ir divi. -Trīs minūtes pāri diviem! Nav slikti.
Lieliski, Jūen. Tas bija vienreizīgi. Oho. Tas bija...
Mēs vairs neesam Kanzasā, vai ne?
PUNTAARENASA ČĪLE
Puntaarenasa, esam klāt.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Šķiet, labākais skats, kāds man no viesnīcas bijis, tikai jūra un debesis.
Mēs tūlīt pametam Puntaarenasu un nākamās divas dienas
brauksim cauri Torresa del Paines Nacionālajam parkam,
kas ir nomaļākais reģions visā mūsu ceļojumā.
Un, starp citu, Patagonijā ir ziemas vidus.
Es vilkšu mugurā visu, kas man ir...
DIENASGRĀMATAS KAMERA
...jo laukā ir tik auksts, skaidrs?
Nu sāku. Apakškārta.
Garās apakšbikses, krekls, zeķes.
Polsterētās bikses, džinsenes, jaka,
dūnu veste, siltā jaka.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Tas ir mūsu piedzīvojuma sākums.
Mēs neesam elektrotransportlīdzekļu eksperti.
Mēs nezinām knifus, kā vislabāk ar tiem braukt,
bet mēs iemācīsimies.
Cimdi, ūdensnecaurlaidīgās bikses, ūdensnecaurlaidīgā jaka.
TORRESA DEL PAINES NP ČĪLE
Ak dievs. Šis skats ir iespaidīgs.
Es pateikšu, par ko šis skats neliecina.
Par siltumu.
Būsim prom no elektrotīkla, kas šiem močiem ir traki.
Mēs varētu palikt iesprūduši pilnīgā nekurienē.
Turpiniet skatīties Long Way Up, Dienvidamerikā nozudušos divus puišus.
Lamas.
Tur rakstīts, ka 15 kilometrus būs ceļa remonts.
Es pieņemu, ka tā tur rakstīts, balstoties izcilajā spāņu valodas prasmē.
Daži to sauktu par minējumu.
Ak dievs, paskatieties uz ceļu! Ak dievs!
Tur ir kalns ar trim smailēm. Turp mēs braucam.
Mēs satiksim Rodrigo, kurš ir kalnu gids.
Šajā vietā ir attīstījusies vesela industrija,
pateicoties tām trim virsotnēm, kurās visi grib uzkāpt.
Pirmais to 50. gados izdarīja Hilarijs.
Tā ka to apvij vēsture.
Tās trīs virsotnes pazīst arī kā Kleopatras smailes,
un parkam ir UNESCO pasaules biosfēras rezervāta statuss.
Šonakt ceram pārnakšņot ekodraudzīgā vietiņā
pašā kalnu pakājē.
Nespēju noticēt, ka šodien no sava Skotijas drauga dabūšu atpakaļ šortus.
Viņš ir tik smieklīgs puisis, Eriks.
Viņš man piezvanīja, lai pateiktu, ka esmu atstājis Skotijā šortus.
Viņš apceļoja pasauli
un izdomāja tos atstāt kaut kur Čīlē
mūsu maršrutā.
Trakums, ne?
Priekšā ir mūsu nometne, tie kupoli.
Un mēs burtiski esam nekurienē.
Nu, čomi, cerams, ka viņiem būs elektrība.
Bija domāts nakšņot ar ērtībām.
Bet, pateicoties Jūena draugam,
mēs nonācām šajā neparastajā vietā.
Tā ir neiedomājama.
Domāju, mums jāsatiek tas vīrs. Hola.
Laipni lūgti!
Paciņa no Erika Strikmena.
-Tas tev. -Labi, te tā ir.
-Jā. -Labi.
Viņš skolā bija Jūena labākais draugs, un viņi bija ļoti tuvi.
Viņš ir jokdaris. Nav ne jausmas, kas būs iekšā.
Neliela mīļa paciņa.
Te tie ir.
-Smieklīgi -Cik smieklīgi.
-No Skotijas. -No Skotijas.
"Jūen, tu esi traks, ka uzņēmies šo risku. Bet kas par piedzīvojumu!
Es ieliku dažas baterijas,
tas ir mūsu ieguldījums, jo zinām: starp šejieni un LA maz uzlādes punktu."
-Nezinu, cik kilometru tās ļaus nobraukt. -Varēja ielikt vismaz AA baterijas.
Vai būtu kāda iespēja pieslēgt un uzlādēt motociklus?
RODRIGO DABAS AIZSARDZĪBAS AKTĪVISTS
Protams, mums te nav...
-Nav elektrības? -Nē, nē.
-Jā, skaidrs. -Esam dimbā.
Tajā konteinerā ir kontaktligzdas un pārējais.
Jebkurš var paņemt visus velosipēdus.
Jā.
Labi, paskatīsimies, vai izdodas, Čārlij.
Jā. Kontaktē iekšā! Redzēsim, kas notiks.
Ir labi. Jā, lādē. Tur rakstīts - 7 stundas un 50 minūtes.
Rodrigo, no kurienes nāk enerģija?
Mēs sev enerģiju pārsvarā saražojam ar ūdeni
no upītes blakus tam kalnam.
70 % elektrības saražojam tikai ar to ūdeni.
-Es jums izrādīšu aizkulises. -Aiziet!
-Turbīnu telpu un visu. -Jā. Tas būtu lieliski.
Te nu tā ir. Šī ir visas šīs vietas... sirds.
Viņi uzkrāj ūdeni upes augšpusē,
tas tek lejup cauri tām caurulēm
šajās mazajās turbīnās.
Tas rada elektrību.
Var izsekot šiem oranžajiem kabeļiem. Tie iziet cauri sienai...
Te lejā un iekšā šajos milzīgajos akumulatoros, skat.
Tie ir tik augsti, no pašas zemes.
Visa elektrība visai ekonometnei nāk no šiem akumulatoriem.
Tātad mūsu moči tiek lādēti ar pilnībā ilgtspējīgu elektrību,
ar hidroenerģiju.
Nav ne ģeneratora, nekā.
-Un tā ir pirmā reize. -Proti, es ceru, ka lādējam.
-Sveika, Kendra, es esmu Jūens, prieks. -Prieks iepazīties.
KENDRA DABAS AIZSARDZĪBAS AKTĪVISTE
Ar ko tu te nodarbojies?
Es esmu šīs vietas dibinātāju meita un strādāju par gidi.
Jā!
Manas sievas mīļākā daļa ceļojumā. Viņa ir kā apsēsta. Kakas.
-Varat saost? -Jā.
Kas te nonāk?
-Čuras? -Un kakas.
-Un kakas? -Jā.
-Viss nonāk... -Viss nonāk te.
Un tā ir filtrācijas sistēma ar sliekām.
Sliekas apēd visas cietās vielas.
Un visu ūdeni mēs hlorējam un pēc tam athlorējam,
un novadām atpakaļ dabā.
Paskat!
-Oho. Tad tas ir tīrs ūdens? -Jā, ser.
Čārlijs nodemonstrēs, cik tas ūdens ir tīrs,
nedaudz iedzerot no tā, lai skatītāji redzētu.
-Čārlij. -Kurš ir Čārlijs?
Atvaino.
-Lieliski. Jauki pavadījām laiku. -Kas par vietiņu!
Kur ir pārējā producēšanas komanda?
-Kaut kur citur. -Es nezinu. Mēs nezinām.
Tiešām?
Nu, te nav zonas, tāpēc mums nav ne jausmas.
Re, kāds mums skats uz kalniem!
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Iespaidīgi, ne?
Nu vienalga, iešu apskatīt močus.
Rīt jānobrauc 275 kilometri.
Būtu labi sākt ar pilniem akumulatoriem.
Velns. Nav elektrības.
Bija 66 kilometri. Tagad ir 74.
Tā ka lādējas.
Nē, Jūena mocis arī pārstājis lādēt.
Viņam ir 38 %. Tātad lēnām lādējas.
Es jau sabijos.
Ziniet, es sevi uzskatu par nedaudz bažīgu cilvēku.
Un šajos ceļojumos es esmu... pieradis pie tā,
ka jāļauj visam iet savu gaitu un ka es nevaru iespaidot iznākumu.
Nekad nav iespējams iespaidot iznākumu.
Un tomēr, ziniet, gribas mēģināt.
Es nezinu.
Ir ļoti grūti...
atslābt.
Tā, mēs atnācām pie močiem, un tie neslēdzas iekšā.
-Nekā. -Nekā.
Ieslēdzam. Nekā.
Ekrāns melns. Mēs tos atvienojām, nekā.
It nekā.
Esam tik tālu no elektrotīkla. Tas ir mūsu ļaunākais murgs.
Tā, ir divas lietas. Šis lielais akumulators šeit...
uzglabā enerģiju, kas ļauj mocim braukt.
Un aizmugurē ir mazs akumulators,
kas darbina gaismas un elektroietaises.
Pieļauju, ka arī ekrānu priekšā.
Un varētu būt, ka ir tukšs 12 voltu akumulators,
bet mums nav ne jausmas.
Tāpēc mums jāpiepīpē 12 voltu akumulators,
un tad mēs varēsim moci ieslēgt.
Un, ja varēsim ieslēgt moci un redzēt ekrānu,
tas pateiks, cik ir lielajā akumulatorā.
Varbūt tad, kad mēs to piepīpēsim,
mocis iedarbosies un tajā būs 100 % lādiņš.
Čārlijs mēģinās noņemt 12 voltu akumulatora vāciņu.
Visiem elektromočiem un elektromašīnām ir jābūt 12 voltu akumulatoram,
lai darbotos zināmas funkcijas,
lai tad, ja mocis salūztu, varētu ieslēgt avārijas gaismas.
Ja noveiksies, tad būs tikai tā vaina.
Jā. Mēs vienkārši piepīpēsim.
Es gribētu izmantot šī cilvēka mašīnu.
-Kas viņš... Vai tas ir ciemiņš... -Ciemiņš. Jā.
Ak dievs. Cerams, nepamodinājām viņus.
Tā, mēs piepīpēsim elektromoci.
Tik vecmodīga. Skat.
Skat, cik tas 12 voltu akumulators ir sīks.
Kāds uz tā uzrakstījis "uzlādēts". Ironija.
Jūen, vispirms pieliec sarkano!
Pluss ir pieliks.
Paga mirklīti.
-Jūen, gatavs? Labi. -Jā.
-Gatavi? -Jā.
Viens, divi, trīs.
-Labi. -Jā.
Ieslēdzās. Pienāca elektrība.
-Ir labi? -Mirklīti!
Es kļūdas pēc izslēdzu.
-Gaismiņas deg. -Jā. Tātad mums ir septiņdes...
Mums ir 76 kilometri.
Jā! Nu re. Izdevās.
Mēs to atrisinājām.
Labi, tagad jāiedarbina tavējais, Jūen.
Tur rāda 39.
-39? Ko? -Jā. Nu, būs labi.
-Man ir 75 kilometri. -75 kilometri.
-Domāju, 75 %. -Nē, 75 kilometri.
-Jā, mīļais! -Jums abiem ir 75.
Tas ir lieliski!
-Tie ir nevainojami. Paldies. -Un mums durvis vaļā.
Varam braukt.
Ir gandarījums atrisināt problēmas. Laba sajūta.
Traucēkļi, galu galā, veido ceļojumu.
75 kilometri, vajadzētu pietikt līdz robežai.
Jūen, varbūt jāpasaka viņiem, jo rob...
Es nevaru piezvanīt. Nav zonas.
-Labi. -Mums jāizmanto satelīttelefons.
Labi, pirmais, kas vienmēr jāzina, - kā to ieslēgt.
-Nekā. -Nekā.
Tik daudz ierīču, tik maz prāta.
Tie maciņi neļauj...
Augšpusē ir ieslēgšanas poga.
Labi, te tā ir.
Tas arī viss.
Vienmēr turiet savu satelīttelefonu uzlādētu!
Kāds atceras, kā to lieto?
Sveiki, puiši! Vai kāds mani dzird?
60 KILOMETRUS UZ DIENVIDIEM
Sveiks, Čārlij, pasaki vēlreiz. Nesapratu.
Esi drošs, ka tas bija Čārlijs?
Jā, parādās, ka Čārlijs.
TEILORS
Paga.
Vai es at...
Es nezinu, kā tas darbojas.
Vai poga jātur nospiesta?
Tieši tā. Tu nospied pogu,
un telefons pateiks, kad vari sākt runāt.
Un tad turi nospiestu, līdz būsi beidzis.
Es, par laimi, klausījos, kad viņi mums skaidroja.
Labi, mēs esam gatavi ceļam.
Mēs varam nobraukt 75 kilometrus,
-varam tikt līdz robežai. -Gatavi ceļam.
Lieliski. Labi, puiši, tiksimies tur.
-Braukt ar elektrotransportu... -Varam braukt.
Tas ir kaut kas pilnīgi atšķirīgs, saprotat? Tiešām.
Šķiet, braucot ceļojumā ar mašīnu,
visus gadus vienmēr šķitis pašsaprotami,
ka var piestāt benzīntankā un piepildīt bāku, vai ne?
Pat pirms šāda ceļojuma - ir zināms, ka būs šīs grūtības,
bet tās var apjēgt, tikai ar tām saskaroties.
Mums šajā ceļojumā vēl īsti nav iegājies lādēšanas ritms,
bet esam nobraukuši tikai 10 % ceļa.
Ziniet, ar vienu uzlādi mūsu prototips var nobraukt 320 kilometrus,
bet mēs mācāmies darot.
Mašīnas "mācās". Mašīnas kļūst labākas.
Šīs ir prototipa automašīnas.
Nu, šī izskatās pēc lieliskas datorizētas pilota kabīnes.
Šī ir poga "atjaunot".
To piespiež, lai bremzējot...
tātad būtībā motors bremzējot atgūst atpakaļ elektrību.
Šis ir mašīnas braukšanas augstums. Var uzstādīt, cik augstu vai zemu grib.
Mēs braucam pa tādiem ceļu segumiem, pa kādiem tās nav braukušas.
Tās brauc ļoti, ļoti labi.
Brauksi pa priekšu, meistar?
Protams.
-Labi, braucam. -Atpakaļ uz Argentīnu.
Atā, atā!
-Nevaru atrast signāltauri. Te. -Nu re.
Domāju: ja brauksim ātrāk, tad netiksim galā.
Līdzīgi kā ar benzīna auto,
ja brauksi ar 100 km/h, ātri vien notērēsi benzīnu.
Tas, ka moči naktī neuzlādējās, mūs pamatīgi iegāza.
Mums vēl tāls ceļš priekšā,
un tagad mums jāšķērso robeža un jāatgriežas Argentīnā,
un kas zina, cik ilgu laiku tas prasīs.
ČĪLE / ARGENTĪNA ROBEŽPUNKTS
Labi.
Mēs lieliski pavadījām laiku.
NATIJA VIETĒJĀ PRODUCENTE
Nē, būs vieglāk, jo tikai šis papīrs.
Tas pat nav mans. Es nezinu, kam tas ir.
-Tas ir Čārlija. -Labi, es jau tā domāju.
-Šis? -Jā, blakustelpā.
-Blakustelpā? -Jā.
Tu taču neieved Argentīnā kontrabandas cepumus, Čārlij?
Mani cep... Kāds nozadzis manus cepumus.
Ko... Kā tas?
-Ko? -Tu tos atdevi?
Nē, nē. Es pamanīju, ka tie tur stāv.
Pagriezu muguru, un, šķiet, tie bija pazuduši.
-Viņš teica: "Lūdzu. Ņem!" -Es to paņēmu.
-Nē. Nu jā. -Paņēmi? O.
Es uzcienājos, nezinot, ka tie ir tavi.
Gracias. Liels paldies.
Atkal Argentīna.
Ja paskatās 200 gadus atpakaļ,
Argentīna, Čīle un Peru bija spāņu kolonijas reģioni,
un tās ieguva brīvību Spāņu koloniju neatkarības kara laikā.
Mums vēl jābrauc 160 kilometri līdz mūsu viesnīcai Elkalafatē.
ČĪLE - ARGENTĪNA ROBEŽPUNKTS
Un, tā kā satumst agri, nevaram riskēt iesprūst te, nekurienē.
Vismaz ne šajā aukstumā.
Mums būs jāizsauc dīzeļģenerators,
lai mēs varam uzlādēt elektromotociklus
un tikt līdz pilsētai.
Nezinu, ko vēl mēs varētu darīt.
Šajā benzīntankā gan daudz uzlīmju. Paskat!
Uzlīmju dēļ neko nevar redzēt.
Labi, es pieslēgšu savu moci.
Nevaru te visu dienu ar tevi pļāpāt, saproti?
Paredzamais uzlādes laiks līdz pilnam - 1 stunda un 55 minūtes.
Braucot prātīgi, varētu tikt līdz viesnīcai.
-Un mēs nobrauktu 160 km... -Divarpus trijās stundās.
...trijās stundās.
Tad būtu deviņi vakarā. Būtu auksts.
Kad norietēs saule, būs ledaini.
Laika prognoze. Deviņos vakarā joprojām būs ap nulli.
Labi.
Un tad no desmitiem sāks kļūt aukstāk.
Vai arī paliksim visi šeit.
Tā ir vēl viena iespēja.
Te ir sildītājs.
-Mēs varētu to paveikt? Jā. -Mums sekot?
Jā. Un, ja kādam no mums beigsies lādiņš, varēsiet mūs savākt...
-aizvest mūs mājās. Jā. -Labi. Lai notiek!
Klau, mums močiem ir labas gaismas.
Tā, kas šodien plānā?
Labi, uzlāde ar 120 V. Bet...
Tikt līdz viesnīcai.
Saģērbu visu, kas man ir. Esmu Michelin riepu talismans.
Nu, tieši tad, kad nodomāju, ka man vairs nebūs jābrauc aukstumā,
man bija jādodas šurp un jābrauc ziemā.
Nu aiziet!
Čārlij, Čārlij, Čārlij, palīgā!
Man viss labi. Labi. Labi.
-Piedod, draugs. -Labi.
-Braucam! -Braucam!
Līdz Elkalafatei ir grants ceļš...
158 KM LĪDZ ELKALAFATEI
...un tas ir asfaltēts tikai beigās.
Nu, tas būs interesanti.
Ja brauksim pārāk ātri, beigsies lādiņš,
un, ja brauksim pārāk lēni,
tad pārsalsim nejēgā, kad temperatūra nokritīsies zem nulles.
Mums ir tikai pusstunda stunda līdz saulrietam.
Par to mēs viņdien teicām, ka nedrīkst tā darīt:
doties ceļā, ja zinām, ka gandrīz nevar paspēt.
Au. Te ir pārāk nelīdzens.
Jēziņ. Nabaga Čārlijs. Viņa kājai nav viegli uz šāda ceļa.
Nedaudz akmeņaināks, nekā es gaidīju.
Naktī ir grūti pamanīt grambas. Nav patīkami, ne?
Mums veicas, ka ir tonēti aizsargstikli, jo spīd mēness.
Mums tikai jāatrod tas ceļš.
Par mata tiesu.
Jā, par mata tiesu.
Šis ir īstais laiks, kad uzbrauc dzīvniekiem.
Jācer, ka neizskries lama. Tas arī viss.
Paskaties uz to mākoni pa kreisi! Čārlij, piedod, paskaties!
Es nezinu, kas tas ir. Apbrīnojami, ne?
Tur tālumā ir lielas, spožas gaismas.
Domāju, tas ir tas ceļš.
Tiešām?
-Es tā domāju. Es nezinu. Es nezinu. -Jā, jā, jā!
Domāju, tas ir ceļš!
Tas ir tas ceļš.
Gluds kā zīdaiņa dupsis.
97 KM LĪDZ ELKALAFATEI
Labi, nu sacēlās vējš.
Zini, ir auksti.
Temperatūra ir 0 grādu,
bet tik aukstā vējā sajūta drīzāk ir kā mīnus 10.
Kāju pirkstiem ir ļoti auksti.
Cik ātrā laikā var gūt apsaldējumus?
Mums vēl jābrauc 27 km. Man vairs nav atlicis daudz lādiņa.
Esam gandrīz galā. Mums izdosies.
Šķiet, redzu priekšā gaismas.
Reku tas ir!
Elkalafate.
Mēs būsim pilnīgi līdz ar nagiem.
Es varētu vienkārši ieripot.
Jēziņ, nespēju sagaidīt, kad kāju pirkstiem atkal būs silti.
PERITO MORENO LEDĀJS ARGENTĪNA
Vakardiena bija tik nogurdinoša, ka nolēmām paņemt brīvu dienu,
lai atjaunotu spēkus.
Ir nogurdinoši veselu dienu nebraukt. Esam piekusuši.
Bet jauki, ka ir brīvdiena un var pastaigāties.
Veikt nelielu turismo.
Tas ir pasakaini!
Tas ir iespaidīgi.
-Jauks neliels aisbergs. Skat! -Jā, tas ir skaists, ne?
Vai nesaka, ka zem ūdens tie ir divreiz lielāki?
Var redzēt tikai aisberga augšpusi.
Tāpēc tā saka: "Tā ir tikai aisberga augšpuse."
-Paskaties uz krāsām! Ak dievs. -Neticami.
90 metrus augsts vai kaut kas tāds.
Domāju, te stāvēdami, mēs neko neuzzināsim.
Varam paaicināt Deividu Atenboro par aizkadra balsi.
Jā, ierunāt aizkadru.
Nu re. Skat!
Tas ir lieliski.
Paldies.
"Losglasjaresas Nacionālais parks
atrodas Santakrusas provinces dienvidrietumos Argentīnā.
Tas ir 7270 kvadrātkilometrus liels."
Tas ir šausmīgs ledus daudzums.
-Tas ir... -Nav brīnums, ka te tik auksts. Ak vai.
Tas ir otrs lielākais ledus lauks pēc Dienvidpola.
"Tas tika dibināts, lai saglabātu nozīmīgu daļu
Dienvidandu ledāju mežu."
-Ledāju mežu. -Jā.
Forši, ne?
"Lielākais parks Argentīnas aizsargāto teritoriju sistēmā." Nu re.
Aisbergs.
-Ak dievs! -Katrs par sevi!
Labi, Leonardo.
Mums tā veicas, ka mēs to redzam, ne?
Jā, ļoti.
Paskatīsimies, vai nevaram uztaisīt siltumizolāciju.
Mums ir medicīniskā folijas sega. Glābšanas sega.
-Ak dievs, liela. -Tā ir liela.
Milzīga.
Tā.
Varbūt šo noplēšam.
Domāju, izskatās labi.
-Labi. -Nekas. Jā.
Tagad būtu ļoti labi,
ja mums dažas dienas nekas nenoietu šķērsām.
Tas būtu patiešām jauki.
Zini to ticējumu par cimdiem? Mans tētis...
Domāju, tas nāk no senajiem duelēšanās laikiem.
Ja izaicināja kādu uz dueli,
tad iesita pa seju ar cimdu un nometa to zemē.
Un...
Un, ja pašam bija tas jāpaceļ,
tas nozīmēja, ka duelis nebija pieņemts,
un tas, šķiet, bija negods.
Ja otrs cimdu pacēla un atdeva pirmajam,
tas nozīmēja, ka duelis ir pieņemts.
Tāpēc, man šķiet...
Tāpēc, ja nokrīt cimds,
pats nedrīkst to pacelt. Mans tētis teica - tas nes nelaimi.
Un šajā ceļojumā mēs nometam cimdus katru dienu un daudzreiz dienā.
Un viņš pateica, kas jādara, lai nelaimi atvairītu:
jānostājas uz tā ar abām kājām vai vismaz jāaizskar.
Tādēļ, ja redzat mani darām tā...
tas nav tāpēc, ka esmu jucis. Tā man mācīja tētis.
Paldies, tēt.
Kaut tu nebūtu man to pastāstījis.
Šodien mēs brauksim uz Treslagosu, kas ir sīciņa vietiņa nekurienē.
Tā noteikti nav nekuriene tiem, kuri tur dzīvo,
bet tā ir sīciņa pilsētiņa tikai 160 km attālumā.
Un tur ir hostelis, un tur ir lādētājs.
Te nu mēs esam. Vēja šaustīta vieta, aukstāka nekā raganas sirds.
Bet šķiet, ka mums jānobrauc neliels gabaliņš,
un tad būs kafejnīca, kur varēsim iedzert kafiju un nedaudz sasildīties.
-Sveiks. -Sveiks, draugs.
Nudien.
Brauc mašīna.
Filmēt tevi ir svarīgāk.
Man patika šodiena.
Es skatos uz Čārliju sev priekšā
un domāju par to, cik dažādās vietās
esmu redzējis viņu uz moča,
un ir jauki braukt kopā ar viņu.
Tās ir laimes dienas. Laimes dienas.
Šis rajons ir pazīstams kā Patagonijas stepe,
kas būtībā ir sauss un izkaltis tuksnesis.
Ei, paskaties. Satriecoši.
Kartupeļus frī.
-Jā. -Trijiem.
Te mēs pasēdēsim un papusdienosim...
LALEONA ARGENTĪNA
...jo Bučs Kesidijs un Sandenss Kids acīmredzot devās uz šo reģionu
un slēpās apmēram mēnesi - tik tālu no Amerikas.
Un tad galu galā viņi brauca atpakaļ,
un tad Bolīvijas armija viņus Bolīvijā nogalināja.
Un tas ir Bučs Kesidijs, un tas ir Sandenss Kids,
un tie ir viņu līdzzinātāji, visi bija visai baisi nelieši.
Gandrīz esam klāt. Līdz Treslagosai - 5,5 kilometri.
Slimnīca, kempings, Wi-Fi. "Hosteria Hostel".
Viss.
Nāc. Es tev parādīšu, kur mēs...
TRESLAGOSA ARGENTĪNA
Esam klāt. Skat!
Tā ir maza, bet mums pašiem, saproti?
Un Čārlijs gulēs tur apakšā.
Jūens ienāca un teica: "Es ņemu divguļamo gultu."
Tā nebija.
Es ienācu un teicu: "Kur tu gribi gulēt?"
Ar nepacietību gaidu šodienu. Mums jānobrauc krietns gabals.
275 kilometri, tā varētu būt līdz šim garākā diena.
Būtu jauki pievārēt kādu strēķīti kilometru.
Šķiet, būs jāizņem saulesbrilles.
Izskatās, ka brauksim pretī saulei.
Uz priekšu un uz augšu.
Mēs pametam Treslagosu.
Šodien mums jānobrauc vairāk nekā 160 km, lai sasniegtu naktsmāju vietu Lasorketasā.
Nu tā, izaicinājumi turpinās. Mēs nupat pametām Treslagosu.
Mums ir neliels pretvējš.
Mums jānobrauc kādi 160 km, bet lādiņa pietiks 134 km.
Kādēļ šodien ir tik atšķirīgi? Es nesaprotu.
Un dilemmu dara vēl smagāku tas,
ka ar močiem braukšana ir izcila.
Tie brauc gludi un skaisti, un tā nav moču vaina.
Pie vainas ir uzlādes specifika, un tas attiecas uz visiem motocikliem.
Šāda izmēra akumulatorā var pārvadāt tikai zināmu daudzumu elektrības.
Un viss. Fizika.
LASORKETASA ARGENTĪNA
Jā, esam klāt.
Būtu labi, ja šonakt katrs varētu dabūt savu istabu.
Tu esi aukstumā? Tas nav godīgi. Tas nav jauki.
Mēs manā zemē neatstātu tevi laukā,
jo mēs sēdētu ar tevi ērti pie kamīna.
Tur bija tas mazais sunītis, viņš trīcēja un drebēja.
Ja varētu, paņemtu viņu iekšā.
Mēs domājām, ka viņu nelaiž iekšā. Un tad viens pienāca pie mums un teica:
"Klau, jūs iebilstu, ja suņi nāktu iekšā, jo viņiem auksti?"
Un mēs: "Jūs jokojat? Mēs domājām, ka jūs nelaižat viņus iekšā."
Un tad viņš negribēja ienākt, jo domāja...
Viņš domāja, ka būs nepatikšanas.
-Aiziet! -Tu to vari!
Mazulis.
Jā.
Jauki. Es priecājos, ka viņš ir iekšā.
Es uztraucos, kad viņš tur laukā trīcēja.
Kad Skotijā mēs zeķē liekam nazi, velkot kiltus,
tas ir ļoti līdzīgs šim.
Nazis te ir instruments.
MIGELS ANHELS MENEDŽERIS
No, hija.
Tas ir diezgan... Nu, tas vairāk atgādina steika nazi.
Bet spals ir gluži kā...
Mēs to saucam par sgian-dubh.
Te ir neliela cilpiņa.
Zeķē.
Jūen, tā ir dāvana tev.
-Tas nazis ir tev. -Nē.
-Tu paņem dāvanu. -Jā?
-Nazis ir tev. -Jā.
Un apmaiņā - monēta man.
-Labi. -Tu paņem.
Es esmu no Skotijas, un ir tāda māņticība...
-Jā. -...ja tu kādam dāvini nazi,
tad pretī tev jāsaņem monēta, lai atvairītu nelaimi.
-Citādi sagriezīsies vai vēl ko. -Labi, jā.
-Es tev iedošu šo. -Tas tev.
Gracias, señor. Paldies.
Kad vilkšu savus kiltus, likšu šo zeķē.
Ļoti jauki, paldies. Paldies, gracias.
Jāieliek ugunī vēl kādi žagari.
Tu esi drošs?
Tā tas jādara. Jāielej petroleja.
Uzmanīgi. Gatavs?
Uzmani matus!
Labi.
Jā.
Gracias.
Mēs diezgan atpaliekam no grafika.
Pat nezinu, vai esam nobraukuši 1600 km, ko?
-Nē. -Varbūt.
-Neesam? -Nedomāju.
Mēs esam ceļā... šī ir otrā nedēļa,
un mums jānobrauc kādi 24 000 km.
Pievienojieties mums nākamnedēļ, kad apspriedīsim nobraukto Long Way Up.
Jā. Nu re.
Hm. Es nezinu, ko lai saka, Čārlij.
Es negribu cilvēkus atrunāt no elektromoču lietošanas,
jo, manuprāt, tie ir brīnišķīgi.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Tikai ir grūti ar tiem šajā laikā nobraukt garus gabalus.
Mēs esam iedzīti stūrī.
Mēs visiem pateicām, ka darīsim tā.
Tā kā ir tik auksts, izdomājām močus ievest mājā,
ļaut tiem sasilt un tad pabeigt lādēt no rīta.
Uzmet tiem kādu segu!
Mēs vakarnakt ievedām močus iekšā,
tā tie palika nedaudz siltāki.
Šķiet, tiem tas patīk. Šodien sola labāku nobraukumu.
Daudz labāku.
Gūstam pieredzi un mācāmies.
Ja moči ir silti,
tas ir risinājums - varam braukt ar elektromočiem.
Saprotat?
Pieci kilometri līdz pirmajai pieturvietai ar elektrotīkla pieslēgumu,
un tad mēs varēsim sēdēt
un es mēģināšu, dzerdams kafiju, atdabūt jušanu kāju pirkstos.
Tulkojusi Laura Hansone