Įveiksime virš 20 000 km, aplankysime 13 šalių.
Nuo Ušuajos per Argentiną ir Čilę, per Atakamos dykumą,
La Pasą, Titikakos ežerą,
Andus į Kolumbiją, per Panamą,
Centrinę Ameriką ir Meksiką, po 100 dienų atvyksime į Los Andželą.
RASAS MALKINAS REŽISIERIUS, PRODIUSERIS
Vyrukai turės vaizdo kameras,
taip pat jų šalmuose bus įrengtos kameros su mikrofonais,
kad galėtų filmuoti kelyje.
Ir tai vadinasi kelias? Dieve mano!
DEIVIDAS ALEKSEINJANAS REŽISIERIUS, PRODIUSERIS
Su jais važiuos trečias motociklas,
kurį vairuos Klaudijus, mūsų operatorius.
Be to, mudu su Rasu keliausime dviem elektriniais pikapais
su operatoriumi Džimiu,
Entoniu ir Teiloru, kurie padės su logistika.
Mes filmuosim vyrus iš visureigių,
susitikdami su jais pasieniuose,
bet iš principo motociklai keliaus vieni.
ONAISINAS ČILĖ
Na ir vakaras.
Įjungėme motociklus, tačiau jie nesikrovė.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Viešbučio energijos nepakako, kad pakrautų du motociklus.
Tad paskambinome ir paprašėme, kad atvežtų mums dyzelinį generatorių.
Tik po 7.00 val. įjungėme mano motociklą,
ir, dėkui Dievui, jis ėmė krautis.
Truputį nusivyliau, kad teko panaudoti dyzelinį generatorių.
Tačiau turime išvažiuoti iki 11.00 val.,
nes šiandien į Ugnies Žemę plaukia tik vienas keltas,
todėl jei į jį nespėsime... teks laukti iki rytojaus, tad...
Atsiliksime dar labiau.
Tai - pirmasis kartas, kai mums nepavyksta įkrauti, tiesa?
Pirmasis atvejis, kai nepavyko.
Kai negalime tęsti kelionės.
Tai parodo, kad elektriniai dalykai - labai riboti.
Šiuo metu, tikrai.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Gerai, Čarli, pirmyn. Varom į keltą.
20 551 KM IKI LOS ANDŽELO
11.00 VAL. RYTO KELTAS IŠPLAUKIA PO 3 VAL.
Galiu nuvažiuoti 109 km.
O keltas - už 105 km. Tad galbūt mums pavyks.
Rašo, kad nuvažiuosim 13.30 val.
Gerai, keltas išvyksta 14.00 val.
Tad turėsime važiuoti nesustodami.
Kol kas įveikėme tik 378 km nuo Ušuajos iki čia, Onaisino.
UŠUAJA ČILĖ - ARGENTINA
PASIENIO PUNKTAS ONAISINAS
Šiandien turime nuvažiuoti 105 km iki Porvenyro.
Laimei, automobiliams vakar pavyko tą padaryti,
tad komanda laukia mūsų uoste,
iš kur plaukia keltas į Punta Arenasą.
PORVENYRAS - PUNTA ARENASAS
PORVENYRAS ČILĖ
Esame Porvenyro mieste.
Iš Porvenyro nedidelis keltas nugabens mus į didelį miestą.
Turbūt vieną didžiausių miestų Patagonijoje.
Puntą Arenasą.
Palauksime motociklų ir keliausime į Puntą Arenasą.
Gerai, paklausiu, kiek dar nuvažiuosi, Čarli?
87 km.
Gerai.
- O tu? - 82 km.
Gerai.
O žinai, kiek liko nuvažiuoti?
87 km.
Nuostabu. Jei toliau taip, nieko nebus.
- Bet liks labai nedaug. - Labai nedaug.
13.36 val. KELTAS IŠVYKSTA PO 24 MIN.
Nagi, vyručiai.
Taigi, čia - Evanas ir Čarlis.
Mes - čia.
Viskas jau pakrauta į keltą.
Tad šis vyrukas užlaikys keltą dar 20 minučių.
Norime juo išplaukti, nes kitas plauks tik rytoj.
Klausimas, ar jie pasirodys anksčiau, nei jis išplauks?
Jiems tikrai reikia paspausti.
Liko 3 km.
LIKO 3 KM
Užsidegė įspėjimas. Baterija baigiasi.
- Baterija baigiasi. - Taip.
Gerai. Turėtų pavykti.
Paskutinį kartą... Turėtų pavykti.
Rodos, iki Porvenyro jiems liko 10 min.
Žiūrėk! Peršoko.
Jie jau įvažiavo į Porvenyrą.
Nagi.
Deivai, jie - Porvenyre.
Bus čia už 5 min.
Dieve, jau visai netoli.
Ką reiškia „viskas“?
Tie paskutiniai 5 % tiesiog... Dingo.
Tu išsikrovei?
Gerai, važiuoju į priekį, pamėginsiu kažką sugalvoti.
13.51 VAL. KELTAS IŠVYKSTA PO 9 MIN.
- Matau atlekiantį motociklą. - Taip, ten - jie.
Jie spėjo! Jie spėjo, vyručiai!
Bet matau tik vieną.
- Evanas sustojo. Išsikrovė. - Ne! Ką darysim?
- Nutempsime? Galime jį nutempti? - Reikia virvės.
Ar galime pakalbėti su kapitonu, pasakyti, kad mes netoli,
tereikia nedidelės pagalbos? Reikia pagalbos.
Evanas matyti iš čia. Tas nedidelis taškelis.
- Arčiau nebegalėjo privažiuoti. Čia. - Ką gi.
Bėda ta, kad tempti žmogų ant motociklo yra pavojinga,
nes jis destabilizuoja visą motociklą.
Be to, lengva nuo jo nukristi, ir nukrisi ant peties.
Laikysiuosi už tavo atramos.
Kartą važiavau taksi Niujorke,
ir motociklininkas prisikabino prie mašinos.
Įkišo ranką pro langą
ir paprašė: „Nuvežkit mane į „Hells Angels“ motociklininkų klubą.“
Ir taksi vairuotojas sutiko.
Nuleisk galinį langą, ir aš į jį įsikibsiu.
Tik važiuok lėtai.
- Gerai, lėtai. - Verčiau kitaip įsikibk, Evanai.
- Viskas gerai. Įsikibau. Taip. - Įsikibai?
Lėtai, lėtai. Taip, gerai.
- Gerai. - Važiuok.
- Pasakyk, kokiu greičiu... - Taip, truputį greičiau.
Taip. Gerai.
Gerai. Pavyko, gerai.
Taip, sunku, bet viskas gerai. Aš laikausi.
Važiuok tolygiai, Deivai.
Taip, gerai. Tolygiai. Gerai.
Gerai. Laikausi.
Laukiu jų pasirodant iš už kampo...
Dieve mano. Keltas pajudėjo.
Nagi!
Greičiau.
Kai išsitiesinsim, aš pasileisiu.
Gerai, Deivai, palauk.
Gerai, paleisk mane.
Greičiau!
Neįtikėtina!
Evanas laive!
Aš - laive.
Noriu tave apkabinti.
Deividai, ačiū, bičiuli, mano didvyri, mano gelbėtojau. Viskas gerai?
Taip, bičiuli. Aš šito nepamiršiu.
- Ar spėjome iki 14.00 val.? - Taip. Ne. Nes...
- Taip, lygiai dvi. - Trys minutės po antros! Neblogai.
Šaunuolis, Evanai. Nerealu. Nieko sau. Buvo...
Mes jau ne Kanzase, tiesa?
PUNTA ARENASAS ČILĖ
Punta Arenasas, štai ir atvykom.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Gražiausias vaizdas, kokį teko matyti pro savo viešbučio langą - jūra ir vanduo.
Mes išvykstame iš Punta Arenaso ir dvi dienas praleisime
važiuodami per Tores del Painės nacionalinį parką,
labiausiai nutolusį tašką mūsų kelionėje.
ARGENTINA - ČILĖ - PUNTA ARENASAS TORES DEL PAINĖS NACIONALINIS PARKAS
Beje,
čia, Patagonijoje, dabar pats žiemos vidurys.
Apsirengsiu viską, ką tik rasiu...
VAIZDO DIENORAŠTIS
...nes lauke siaubingai šalta, aišku?
Taigi. Apatinis sluoksnis.
Šiltos apatinės kelnės, marškinėliai, kojinės.
Kelnės, džinsai, megztinis,
šiltas švarkas, striukė.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Tai - mūsų nuotykio pradžia.
Nesame elektrinių transporto priemonių ekspertai.
Nežinome visų niuansų, kad viskas pavyktų geriausiai,
bet išmoksime.
Pirštinės, vandeniui nepralaidžios kelnės ir striukė.
TORES DEL PAINĖ ČILĖ
Dieve mano. Nuostabus vaizdas.
Tik neatrodo,
kad būtų šilta.
Dabar nutolsime nuo stotelių tinklo, o tai labai svarbu.
Galime likti kažkur pasaulio pakrašty.
Tad likite su „Long Way Up“ ir dviem bičais vidury Pietų Amerikos.
Lamos.
Kelio darbai maždaug 15 km.
Kiek suprantu su savo tobulomis ispanų kalbos žiniomis.
Kai kas vadina tai spėjimu.
Dieve mano, koks kelias! Dieve mano!
Trys viršūnės. Štai kur važiuojam.
Ten susitiksime su Rodrigo, kalnų gidu.
Čia išsivystė ištisa industrija
dėl tų trijų kaminų, į kuriuos visi taikosi užlipti.
Pirmasis tą padarė Hilaris 1950 m.
Ir įsirašė į istoriją.
Trys bokštai, dar vadinami Kleopatros adatomis,
o pats parkas priklauso UNESCO pasaulio biosferos rezervatui.
O šiąnakt tikimės likti gamtai draugiškoje vietoje,
visai šalia bokštų.
Negaliu patikėti, kad šiandien atgausiu savo šortus iš savo bičiulio Škotijoje.
Jis labai linksmas vyrukas, Erikas.
Jis man paskambino ir pasakė, kad palikau Škotijoje savo šortus.
Tie šortai apkeliavo visą pasaulį,
tad jis sugalvojo, kad reikėtų juos palikti kažkur Čilėje,
ten, pro kur mes važiuosime.
Nesveikai, ką?
Štai, mūsų stovykla - priekyje, tie kupolai.
Esame kažkur pasaulio pakrašty.
Tikėkimės, kad elektros ten bus, bičiuliai.
Turėtume gyventi be patogumų.
Tačiau per Evano draugą
galiausiai atsidūrėme nuostabiausioje vietoje.
Neįtikėtina.
Manau, ten - mūsų bičiulis. Hola.
Sveiki atvykę.
Paketas nuo pono Eriko Stikmano.
- Prašom. - Gerai, štai.
- Taip. - Gerai.
Jis - geriausias Evano mokyklos draugas, jie buvo neišskiriami.
Kažkoks pokštas, Neįsivaizduoju, ką rasiu viduje.
Štai nedidelis paketėlis.
Štai jie.
- Juokinga. - Kaip juokinga.
- Iš Škotijos. - Iš Škotijos.
„Evanai, esi beprotis, kad leidaisi į šią kelionę, bet tai - tikras nuotykis.
Įdėjau keletą baterijų,
jei netyčia prireiktų įkrovimo stotelės iki Los Andželo.“
- Nežinau, kiek toli su jomis nuvažiuosim. - Bent jau būtų įdėjęs AA baterijas.
Ar yra galimybė įkrauti mūsų motociklus?
RODRIGO GAMTOSAUGININKAS
Žinoma, mes neturime...
- Neturite elektros? - Ne, ne.
- Taip, teisingai. - Mums - šakės.
Toje dėžėje yra jungikliai ir panašiai.
Kas nors gali paimti visus dviračius.
Taip.
Gerai, pažiūrėkim, ar pavyks, Čarli.
Taip. Įjunk. Pažiūrėsim, kas nutiks.
Labai gerai. Taip, veikia. Rašo, kad 7 val. ir 50 minučių.
Rodrigo, iš kur ta elektra?
Gaminame energiją daugiausiai iš vandens šaltinio,
iš sraunios upės šalia tos kalvos.
Tas vanduo pagamina 70 % visos elektros energijos.
- Galiu parodyti... - Žinoma.
- ...energijos patalpą ir viską. - Taip. Būtų puiku.
Štai. Viso šio kampelio širdis.
Iš esmės jie surenka vandenį upės viršuje,
ir jis pro tuos vamzdžius atiteka čia,
į šias nedideles turbinas.
Ir jos pagamina elektrą.
Pažiūrėkime, kur veda tas oranžinis kabelis. Pro sieną...
Žemyn, į šias didžiules baterijas, žiūrėk.
Kokios jos didelės, iki pat grindų.
Visa elektra gamtai draugiškam miesteliui atiteka iš šių baterijų.
Taigi, mūsų motociklai įkraunami visiškai tvaria elektros energija,
kuri gaunama iš vandens.
Jokio generatoriaus, nieko.
- Ir tai - pirmas kartas. - Noriu pasakyti, tikiuosi, kad krauna.
- Sveika, Kendra, aš - Evanas, malonu. - Malonu susipažinti.
KENDRA GAMTOSAUGININKĖ
Ką tu čia veiki?
Esu šio miestelio įkūrėjų dukra, dirbu čia gide.
Taip!
Mėgstamiausia mano žmonos ekskursijos dalis. Dievina juos. Kakučius.
- Užuodžiat? - Taip.
Kas čia suteka?
- Sysiukas? - Ir kakučiai.
- Ir kakučiai? - Taip.
- Viskas suteka... - Viskas suteka čia.
Taip, ir turime filtrų sistemą, kurią sudaro kirmėlės.
Kirmėlės ėda visa tai.
Ir visas vanduo, mes jį chloruojam, po to išvalom chlorą
ir grąžiname jį į gamtą.
Pažiūrėk.
- Nieko sau. Čia - gėlas vanduo? - Taip, pone.
Dabar Čarlis parodys, koks švarus tas vanduo
ir išgers dėl jūsų, kurie žiūrite šį įrašą.
- Čarli. - Kas tas Čarlis?
Atleiskit.
- Puiku. Buvo smagu. - Nieko sau, kokia vieta.
O kur kita jūsų komandos dalis?
- Jie kažkur kitur. - Nežinau. Mes nežinom.
Tikrai?
Čia nėra ryšio, tad nė neįsivaizduojam.
Pažiūrėkit, kokie kalnai.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Įspūdinga, tiesa?
Beje, einu patikrinti motociklų.
Rytoj reikės nuvažiuoti 274 km.
Būtų gerai išvažiuoti pilna talpa.
Šūdas. Visai neįsikrovė.
Iš pradžių rodė 66 km. Dabar - 74 km.
Taigi, daugiau.
Ne, Evano irgi nebesikrauna.
Jo rodo 38 %. Ir lėtai kyla.
Tai mane truputį išgąsdino.
Žinot, turbūt galima sakyti, kad mėgstu nerimauti.
Ir tai aš... Turėčiau tą daryti šiose kelionėse,
viską paleisti, kas nuo manęs nepriklauso.
Čia juk nieko nepadarysi.
Tačiau vis tiek kažkaip norisi.
Nežinau.
Labai sunku...
Paleisti.
Taigi, nuėjome prie motociklų o jie - mirę.
- Visai nieko. - Visai nieko.
Įjungiu. Nieko.
Ekranas tuščias. Išjungėm juos, nieko.
Visiškai nieko.
O stotelių tinklas - labai toli. Koks košmaras.
Taigi, turime du dalykus. Šitą didžiulę bateriją,
kuri kaupia energiją, kad motociklas galėtų važiuoti pirmyn.
Gale - nedidelė baterija,
kuri maitina šviesas ir elektrinę dalį.
Turbūt ir tą priekinį ekraną.
Gali būti, kad išsikrovė ta 12 voltų baterija,
bet iš kur žinoti?
Taigi, pamėginsime įkrauti 12 voltų bateriją,
gal tada motociklas įsijungs.
Ir jei įjungsime motociklą ir pamatysime ekraną,
žinosime, kiek įsikrovė didžioji baterija.
Gal kai įjungsime su laidais,
motociklas įsijungs ir parodys, kad visiškai įsikrovė.
Čarlis dabar bando nuimti savo 12 voltų baterijos apsaugą.
Visi elektriniai motociklai ir elektromobiliai turi 12 voltų bateriją,
kad veiktų tam tikri dalykai,
kad jei motociklas suges, galėtum įsijungti avarines šviesas.
Tikėkimės, kad mums pasisekė.
Taip, ne. Pamėginsime prijungti laidus.
Labai norėčiau pasinaudoti šio žmogaus automobiliu.
- Kieno jis... Svečio ar... - Svečio. Taip.
Varge. Tikiuosi, jų neprižadinau.
Taigi, mes prijungėme elektrinį motociklą.
Koks senovinis būdas. Pažiūrėkit.
Pažiūrėkit, kokia mažytė ta 12 voltų baterija.
Kažkas ant jos užrašė „įkrauta“. Kaip ironiška.
Evanai, pirmiausia uždėk ant raudono.
Pliusas uždėtas.
Palaukit.
- Pasiruošęs, Evanai? Gerai. - Taip.
- Pasiruošęs? - Aha.
Vienas, du, trys.
- Gerai. - Taip.
Yra. Matau, kad įsikrovė.
- Ar gerai? - Palaukit sekundėlę.
Netyčia išjungiau.
- Šviesos dega. - Taip. Turime 70...
76 km.
Taip! Pagaliau. Pavyko.
Išsprendėm problemą.
Gerai, dabar tą patį padarysime su tavo motociklu.
Parašyta, kad 63 km.
- 63 km? Ką? - Taip. Na, viskas gerai.
- Pas mane - 76 km. - 76 km.
- Galvojau, kad 47 %. - Ne, 76 km.
- O, taip! - Pas jus abu - 76 km.
Nuostabu!
- Kokie jie šaunūs. Ačiū jums. - Jau galime važiuoti.
Galime važiuoti.
Kaip smagu, kai išsprendi problemą. Labai smagu.
Kelionėje visad pasitaiko kliūčių.
76 km - tiek užteks, kad pasiektume sieną.
Evanai, gal reikėtų jiems pasakyti, nes sie...
Negaliu paskambinti. Nėra ryšio.
- Gerai. - Teks panaudoti palydovinį telefoną.
Būtų gerai, jei žinočiau, kaip jį įjungti.
- Nea. - Nea.
Šitiek įrangos, o nemokam naudotis.
Kažkokie dangteliai ant kažkokių...
Štai kur įjungimas. Viršuje.
Gerai, štai.
Viskas.
Visada laikykite palydovinį telefoną įkrautą.
Kas nors prisimena, kaip jį naudoti?
Sveiki, bičiuliai. Girdit mane?
UŽ 60 KM Į ŠIAURĘ
Sveikas, Čarli, pakartok. Neišgirdau.
Ten tikrai Čarlis skambino?
Taip, rodo, kad Čarlis.
TEILORAS
Palauk.
Aš vėl...
Nežinau, kaip jis veikia.
Ar įspaudei mygtuką?
Teisingai. Reikia paspausti mygtuką,
o racija parodys, kada gali pradėti kalbėti.
Laikyk nuspaudęs, kol baigsi kalbėti.
Laimei, kad klausiausi, kai jie aiškino.
Gerai, galime važiuoti.
Turėtume įveikti 76 km,
- tada privažiuosime pasienį. - Gali važiuoti.
Nuostabu. Gerai, pasimatysime ten.
- Su elektromobiliu... - Galime važiuoti.
Važiuoji visai kitaip, suprantat? Tikrai.
Kai važiuoji šitaip, manau,
visi įprato per tiek metų,
kad gali tiesiog sustoti ir įsipilti degalų.
Net prieš tokią kelionę žinai, kad teks pakovoti,
tačiau nesuvoki, kol išties nesusiduri.
Kol kas dar neperpratome įkrovimo ritmo,
bet nuvažiavome dar tik vos 10 % kelio.
Vienu pakrovimu prototipas gali nuvažiuoti daugiausiai 322 km,
bet ilgainiui išmoksime.
Automobiliai tobulėja. Jie tampa vis geresni.
Šitie automobiliai - prototipai.
Taigi, puiki konsolė.
Čia - regeneratorius.
Reikia įjungti, kad važiavimo metu...
Motorai pagamintų elektrą, kurią vėliau panaudotume.
Čia - važiavimo aukštis. Kiek aukštai ar žemai nustatyti.
Nes mes važiuojame paviršiais, kuriais jie nebuvo važiavę.
Jie rieda tikrai puikiai.
Parodysit kelią, šeimininke?
Žinoma.
- Gerai, štai. - Atgal į Argentiną.
Viso.
- Nerandu signalo. Štai. - Štai taip.
Net jei važiuosime greičiau, manau, vis tiek nespėsime.
Kaip ir su benzininiu automobiliu,
jei lėksi 100 km/val. greičiu, sunaudosi daug kuro.
Blogai, kad negalėjome jų įkrauti vakar naktį.
Laukia dar ilgas kelias,
o dabar turime grįžti į Argentiną,
kas žino, kiek užtruksime.
ČILĖ - ARGENTINA PASIENIO PUNKTAS
Gerai.
Puikiai praleidome laiką.
NATI VIETINĖ PRODIUSERĖ
Ne, bus paprasčiau, nes reikia tik jo dokumentų.
Jie net ne mano. Nežinau, kieno jie.
- Jie - Čarlio. - Gerai, taip ir maniau.
- Viskas? - Taip, dabar prie kitų durų.
- Kitų durų? - Taip.
Tu nemėgini įnešti sausainių kontrabandos į Argentiną, Čarli?
Mano sausainis... Kažkokie žmonės pavogė mano sausainius.
Ką... Kaip?
- Ką? - Tu juos atidavei?
Ne. Tik pamačiau, kad jie ten.
Atsukau nugarą, ir jų neliko.
- Jis pasakė: „Štai. Imk.“ - Aš paėmiau.
- Ne, taip. - Tu paėmei?
Aš paėmiau, nežinodamas, kad jis - tavo.
Gracias. Labai jums ačiū.
Vėl Argentinoje.
Prieš 200 metų
Argentina, Čilė ir Peru iš tiesų buvo Ispanijos kolonijos regionai,
o tada, po Lotynų nepriklausomybės karo, tapo atskiromis šalimis.
Iki mūsų viešbučio Kalafatėje dar liko 160 km.
ČILĖ - ARGENTINA PASIENIO PUNKTAS
Čia labai greitai temsta,
negalime rizikuoti ir likti kažkokioj dykynėj.
Tik ne tokiame šaltyje.
Teks prašyti dyzelinio generatoriaus,
kad atvažiuotų ir įkrautų mūsų elektrinius motociklus,
ir mes galėtume nuvykti į miestą.
Nes kitaip nieko nebus.
Šioje degalinėje - daugybė lipdukų. Žiūrėkit.
Per juos nė nesimato pačios degalinės.
Gerai, įjungsiu savo motociklą.
Visą dieną pliurpėm niekus, ką?
Iki pilno įkrovimo liko 1 val. 55 min.
Jei atsargiai važiuosim, pasieksim viešbutį.
- Tuos 160 km nuvažiuosim per... - Dvi su puse, tris valandas.
...tris valandas.
21.00 val. Šalta.
Kai saulė nusileis, bus siaubingai šalta.
Orų prognozė. 21.00 val. bus apie nulį.
Gerai.
O po 22.00 val. ims šalti.
Mes miegosime čia.
Tai - dar vienas variantas.
Čia yra šildytuvas.
- Galėtume, tiesa? Taip. - Mums važiuoti iš paskos?
Taip. Ir jei kuris iš mūsų mirs, pagriebkit...
- ir nusiųskit namo. Taip. - Gerai. Taip.
Žiūrėk, kokios ryškios motociklų šviesos.
Taigi, kokios šiandien mintys?
Gerai, tik pirmojo lygio įkrovimas. Bet...
Iki viešbučio užteks.
Susirengiau visus drabužius. Esu „Michelin“ žmogeliukas.
Kai pagalvojau, kad šaltos važiavimo dienos baigėsi,
atvykau čia ir vėl važiuoju žiemą.
Štai.
Čarli, padėk!
Viskas gerai.
- Atleisk, bičiuli. - Gerai.
- Pirmyn. - Pirmyn.
Kelias į Kalafatę - beveik vien žvyras...
158 KM IKI KALAFATĖS
...asfaltą rasime tik pačiame kelio gale.
Turėtų būti įdomu.
Jei važiuosime per greitai, motociklai išsikraus,
jei važiuosime per lėtai,
temperatūrai nukritus žemiau nulio, nušalsime uodegas.
Iki saulėlydžio liko pusvalandis ar valanda.
Neseniai kalbėjome, kad nereikėtų taip daryti -
pradėti važiuoti, kai beveik esame tikri, kad nepavyks.
Labai duobėta.
Jėzau. Vargšas Čarlis. Jo koja tikrai nesidžiaugia tuo keliu.
Labai jau daug to žvyro.
Sutemus labai sunku pamatyti duobes. Ne kažką, a?
Dėl Mėnulio šviesos mūsų antveidžiai atrodo spalvoti.
Tereikia surasti tą kelią.
Nedaug trūko.
Taip, nedaug trūko.
Nes dabar pasirodo gyvūnai.
Tikėkimės, kad neišbėgs kokia lama. Ir tiek.
Pažvelk į tą debesį kairėje. Čarli, atleisk, pažvelk.
Nieko sau.
Nežinau, kas tai. Nuostabu, tiesa?
Tolumoje matau mažas ir dideles ryškias šviesas.
Manau, kad ten - kelias.
Tikrai?
- Turbūt. Nežinau. - Taip!
Manau, ten - kelias!
Ten - kelias.
Lygus kaip kūdikio užpakaliukas.
97 KM IKI KALAFATĖS
Gerai, truputį vėjuota.
Pasakysiu jums, šalta.
Temperatūra - nulis,
tačiau kai toks vėjas, atrodo, jog daugiau nei minus 10-imt.
Mano kojų pirštai visai sustirę.
Per kiek laiko galima suledėti?
Liko gal 27 km. Baterijos liko nedaug.
Jau visai netoli. Mums pavyks.
Rodos, matau priekyje šviesas.
Ei, štai!
Kalafatė.
Pasivysiu.
Galbūt įriedėsiu.
Jėzau, laukiu nesulaukiu, kad sušiltų kojų pirštai.
PERITO MORENO LEDYNAS ARGENTINA
Vakar diena mus taip išvargino, jog šiandien nusprendėme pailsėti
ir atsigauti.
Pavargau, nes visą dieną nesėdėjau ant motociklo. Labai pavargau.
Smagu pasiimti išeiginę, pasivaikščioti.
Paturistauti.
Nuostabu!
Įspūdinga.
- Mažulytis ledkalnis. Žiūrėk. - Taip, gražus, tiesa?
Sakoma, kad po vandeniu jie dukart didesni, ar ne?
Kad matai tik ledkalnio viršūnę.
Tai štai kodėl sako: „Tai - tik ledkalnio viršūnė.“
- Kokios spalvos. Dieve mano. - Neįtikėtina.
Devyniasdešimt metrų aukščio ar panašiai.
Manau, jog stovėdami čia mažai ką sužinosim.
Visuomet galėsim įgarsinti tekstą kokio gamtos istoriko balsu.
Taip, įgarsinsim šią vietą.
Štai. Žiūrėk.
Nuostabu.
Ačiū.
„Nacionalinis ledynų parkas
driekiasi Argentinoje, Santa Kruso provincijos pietvakariuose.
Jo plotas - 7 270 kv. km.“
Kiek daug ledo.
- Tai... - Nenuostabu, kad čia šalta. Dievulėliau.
Didžiausias ledo laukas Pietų ašigalyje.
„Ir jis buvo įkurtas siekiant apsaugoti didelę dalį
Pietų Andų ledyninių miškų.“
- Ledyninių miškų. - Taip.
Jėga, ką?
„Didžiausias Argentinos saugomų plotų parkas.“ Štai kur mes.
Ledkalnis.
- Dieve mano! - Kiekvienas už save!
Gerai, Leo.
Nieko sau.
Mums pasisekė, kad tai pamatėme, tiesa?
Taip, labai.
Pažiūrėkim, ar galime truputį apšildyti.
Čia - medicininė antklodė. Gelbėjimo paklodė.
- Dieve, kokia ji didelė. - Didelė.
Didžiulė.
Šitaip.
Gal galime nukirpti.
Visai gerai atrodo.
- Gerai. - Viskas gerai. Taip.
Dabar būtų labai gerai,
jei nors kelios dienos vyktų pagal planą.
Būtų labai smagu.
Žinai tą dalyką apie pirštines? Mano tėtis...
Rodos, tai atėjo dar iš dvikovų laikų ar panašiai.
Žinai, kai norėdavai pakviesti ką nors į dvikovą,
reikėdavo trenkti pirštine jam per veidą ir numesti ant žemės.
Ir...
Jei tekdavo pačiam ją pakelti,
reiškė, jog jie dvikovos nepriėmė,
o tai, rodos, - baisi negarbė.
Nes jei jie pakeldavo ir paduodavo tau tą pirštinę,
vadinasi, kvietimą priėmė.
Tad turbūt...
Tad jei nusimeti pirštinę,
pats jos negali pakelti. Tėtis sakydavo, kad bus bėda.
O šiose kelionėse kiekvieną mielą dieną daug kartų per dieną numeti pirštinę.
Taigi, kad apsisaugotum nuo tos bėdos,
turi atsistoti ant jos abiem pėdomis ar bent taip, kad ji liestų abi pėdas.
Taigi, jei pamatysi mane taip darantį...
Tai viskas gerai. Tėtis taip sakė.
Ačiū, tėti.
Verčiau būtum to nepasakojęs.
Taigi, šiandien vyksime prie Tres Lagoso, į nedidelę vietelę pasaulio užkampyje.
ČILĖ - ARGENTINA KALAFATĖ
Neabejoju, kad ten - joks užkampis, jei pats ten gyveni,
bet tai - nedidelis miestelis, vos 160 km.
Ten yra hostelis ir įkroviklis.
Štai. Vėjo nugairintas peizažas, šaltesnis už raganos širdį.
Bet dar liko gabalas kelio,
o netoliese yra kavinė, tad mes turbūt užsuksime sušilti.
- Sveikas. - Sveikas, bičiuli.
Ak.
Atvažiuoja automobilis.
Kadras - svarbiau.
Džiaugiuosi šiandiena.
Žvelgiu į Čarlį, kuris važiuoja priekyje manęs,
ir mąstau apie tas visas skirtingas vietas,
kuriose mačiau jį ant motociklo,
ir labai smagu važiuoti su juo.
Kaip smagu. Labai smagu.
Ši vieta vadinama Patagonijos stepe,
kuri išties yra sausa ir tuščia dykuma.
Žiūrėk. Pritrenkiantis vaizdas.
Bulvyčių.
- Taip. - Trims.
Štai kur mes susiruošėme valgyti savo pietus...
LEONA ARGENTINA
...nes Bučas Kesidis ir Sandanso vaikis atsibastė čia
ir mėnesį slapstėsi, nusileido į pačią Amerikos apačią.
Vėliau jie grįžo atgal,
ir Bolivijoje juos nužudė Bolivijos armija.
Čia - Bučas Kesidis, o čia - Sandanso vaikis,
o šitie - linksmi vyrukai, nors buvo tikri blogiukai.
Jau nedaug liko. Penki su puse kilometro iki Tres Lagoso.
Ligoninė, stovyklavietė, belaidis internetas. „Hosteria Hostel“.
Atvažiavom.
Nagi. Parodysiu, kur mes...
TRES LAGOSAS ARGENTINA
Štai kur mes. Žiūrėk.
Noriu pasakyti, mažas, bet jis - mūsų.
Ir Čarlis miegos po šituo.
Evanas įžengė ir pasakė: „Renkuosi dvigulę lovą“,
- štai kaip jis pasakė. - Netiesa.
Įėjau ir pasakiau:
„Kur nori, kad miegočiau?“
Labai laukiu šiandienos. Šiandien nemažai nuvažiuosime.
274 km, tai gali būti mūsų ilgiausia diena.
Būtų smagu, jei sukartume nemažą gabalą.
Turbūt teks išsiimti savo akinius nuo saulės.
Rodos, teks važiuoti prieš saulę.
Į priekį ir į viršų.
Išvažiuojame iš Tres Lagoso.
Šiandien turime nuvažiuoti virš 160 km, kad pasiektume Horketasą, kur nakvosime.
Taigi, drama tęsiasi. Ką tik išvažiavome iš Tres Lagoso.
Pučia priešinis vėjas.
Liko važiuoti apie 160 km, o motociklai trauks 134 km.
Kodėl šiandien viskas kitaip? Tikrai nesuprantu.
Dilema dar labiau sustiprėjo,
nes važiuoti su motociklais buvo nuostabu.
Jie taip lygiai važiuoja, tokie gražūs, ką padarysi.
Tik juos reikia įkrauti, kaip visus motociklus.
Tokio dydžio baterijoje telpa tik tiek elektros.
Ir viskas. Fizika.
HORKETASAS ARGENTINA
Taip, atvažiavom.
Būtų gerai, jei šią naktį gautume po atskirą kambarį.
Tu - šaltyje? Kaip neteisinga. Kaip negražu.
Ten, kur gyvenu, niekas tavęs nepaliktų lauke,
o pakviestų pagulėti prie židinio.
Tas šunelis visas drebėjo.
Jei galėčiau, pasiimčiau.
Mes negalvojome, kad jį įleis. Tačiau tuomet priėjo vyrukas ir paklausė:
„Klausykit, gal neprieštarausit, jei įleisim šunis, nes labai šalta?“
Mes atsakėm, jog galvojome, kad tai jie nenori jų įleisti.
Ir tada jis nenorėjo įeiti, nes galvojo...
Nes galvojo, kad bus blogai.
- Eikš! - Tu gali!
Mažylis.
Aha.
Kaip miela. Džiaugiuosi, kad jis viduje.
Nerimavau dėl jo ten, viso drebančio.
Škotijoje, kai dėvime kiltą, kojinėje nešiojame ir peilį,
labai panašų į šitą.
Čia peilis - įrankis.
MIGELIS EINDŽELAS VADYBININKAS
No, hija.
Tai gana... Jis primena kepsnių peilį.
Tačiau rankena panaši į...
Vadiname juos „sgian-dubhs“.
Turi nedidelę kilpelę.
Štai čia, kojinėje.
Evanai, tai - dovana tau.
- Tas peilis - tau. - Ne.
- Priimk dovaną. - Taip?
- Tas peilis - tau. - Taip.
O moneta - man.
- Gerai. - Paimk.
Esu iš Škotijos, kur turime prietarą...
- Taip. - ...kad jei kam nors padovanosi peilį,
jis turi duoti monetą, kad nebūtų bėdos.
- Nes gali įsipjauti ir panašiai. - Gerai, taip.
- Duosiu šitą. - Jis - tau.
Gracias, señor. Ačiū.
Kai būsiu su kiltu, įsikišiu jį į kojinę.
Kaip miela, ačiū. Ačiū, gracias.
Reikia įmesti dar kelias malkas.
Tikrai?
Vaje. Štai kaip. Tiesiog įpila žibalo.
Atsargiai. Pasiruošęs?
Saugok plaukus.
Gerai.
Taip.
Gracias.
Nemažai atsiliekame nuo plano.
Nė nežinau, ar jau nuvažiavome 1 600 km.
- Ne. - Galbūt.
- Nenuvažiavom? - Nemanau.
Mes važiuojame jau... tai - mūsų antroji savaitė,
turime įveikti maždaug 24 000 km.
Įsijunkite mus kitą savaitę, kai kalbėsime apie „Long Way Up“ atstumus.
Taip. Štai.
Nežinau, ką pasakyti, Čarli.
Nenoriu atbaidyti žmones nuo elektrinių motociklų,
nes manau, kad jie - nuostabūs.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Tik su jais šiais laikais dar labai sunku nuvažiuoti ilgus atstumus.
Mes įsprausti į kampą.
Visiems pasakėme, jog keliausime elektriniais motociklais.
Kadangi labai šalta, norėjome įstumti motociklus į namą,
leisti jiems sušilti, o pabaigti įkrauti rytoj.
Užmesk ant jų kokią antklodę.
Vakar įsivarėme motociklus į vidų
ir laikėme, kad sušiltų.
Rodos, jiems patiko. Rodmenys žymiai geresni.
Tikrai geresni.
Vis dar mokomės.
Motociklai turi būti šilti,
kad galėtume važiuoti elektra.
Suprantat?
Liko 5 km iki pirmosios stotelės,
ir tada galėsime sėdėti
bei išgerti puodelį kavos, kad vėl pajausčiau savo kojų pirštus.
Išvertė Akvilė Katilienė