Me sõidame 21 000 kilomeetrit läbi 13 riigi.
Ushuaiast läbi Argentina ja Tšiili Atacama kõrbesse,
edasi La Pazi ning ületame Titicaca järve.
Jätkame Andide kaudu Kolumbiasse, edasi Panamasse,
läbi Kesk-Ameerika ja Mehhiko, et sada päeva hiljem Los Angelesse jõuda.
REŽISSÖÖR-PRODUTSENT
Nad saavad videokaamerad
ning kiivritesse pannakse mikrofonidega kaamerad,
et sõidu pealt filmida.
Kas see on tee? Issand!
REŽISSÖÖR-PRODUTSENT
Kaasa sõidab kolmas mootorratas kaameramees Claudioga.
Mina ja Russ sõidame kaasa kahe elektrilise kastiautoga
koos kaamerameeste Jimmy,
Anthony ja Tayloriga, kes aitavad ka logistikaga.
Me filmime kutte autodest
ja kohtume piiridel,
aga üldiselt sõidavad mootorrattad omapead.
ONAISIN TŠIILI
Oli vast öö.
Panime tsiklid laadima, aga tulutult.
PÄEVIKUKAAMERA
Hotellis oli liiga vähe voolu kahe tsikli laadimiseks.
Helistasime tiimile ja lasime diiselgeneraatori tuua.
Kell seitse panime mu tsikli stepslisse ja, tänu taevale, hakkas laadima.
Ma olin pisut löödud, et pidin diiselgeneraatoriga laadima,
aga me peame kell 11 teele asuma,
sest täna väljub Tulemaalt ainult üks praam.
Kui me sellest maha jääme, siis... peame homseni ootama, nii et...
jääksime veel kaugemale maha.
See on meie esimene juhus, kus laadida ei õnnestu, eks?
Esimene juhus, kui see ei toimi.
Siis oled plindris.
See näitab, kui kitsaks võib elektrivärgiga minna.
Hetkel on see pöörane.
PÄEVIKUKAAMERA
Hea küll, Charley, teeme ära. Sõidame praami peale.
20 550 KM LOS ANGELESSE
KELL 11.00 3 TUNDI PRAAMI VÄLJUMISENI
Ma saan veel 109 kilti sõita... 110 kilti.
Ees ootab 105-kilomeetrine sõit. Nii et võibolla me ei jõua pärale.
GPS-i järgi jõuame kell 13.30.
Ja praam väljub kell kaks. - Jah, saame otse peale sõita.
Seni oleme läbinud kõigest 378 kilomeetrit Ushuaiast siia Onaisini.
USHUAIA TŠIILI - ARGENTINA
PIIRIÜLETUS ONAISIN
Täna peame sõitma 105 kilomeetrit Porveniri.
Õnneks jõudsid autod eile pärale ja tiim ootab meid sadamas,
et Punta Arenase praamile minna.
PORVENIR TŠIILI
Me oleme Porveniri linnas.
Porveniris on väike praam, mis viib suuremasse linna.
See peaks olema üks suurimaid linnu Patagoonias. Nimi on Punta Arenas.
Me saame tsiklitega kokku ja sõidame Punta Arenasesse.
Ma küsin, kui palju sul jäänud on, Charley.
87 kilomeetrit.
Olgu.
Aga sinul? - 82.
Olgu.
Ja kui palju on veel sõita?
87 kilti.
Tore. Mina sedasi pärale ei jõua.
Napiks läheb. - Väga napiks.
KELL 13.36 24 MINUTIT PRAAMI VÄLJUMISENI
Tulge, poisid.
Need on Ewan ja Charley.
Meie oleme siin.
Kõik teised on juba praami peal.
See mees on valmis praami 20 minutit kinni hoidma.
Ja me tahame peale jõuda, sest järgmine on homme.
Kas nad jõuavad siia, enne kui praam väljub?
Nad peavad kõvasti juurde panema.
Kolm kilti veel.
3 KM SÕITA
Mul annab häiret. Aku tühjeneb.
Aku tühjeneb. - Jah.
Olgu. Peaksime jõudma.
See on viimane kord... Peaksime jõudma.
Nad on Porvenirist 10 minuti kaugusel.
Näe! Nad hüppasid, on kohe Porveniri jõudmas.
Tulge.
Dave, nad on Porveniris.
Nad on viie minuti kaugusel.
Issand, nii lähedal. - Mis mõttes?
Viimased 5% läksid... Tühi.
Aku tühi? Olgu, ma sõidan ette ja teen mingi plaani.
KELL 13.51 9 MINUTIT PRAAMI VÄLJUMISENI
Tsikkel läheneb kiiresti. - Jah, nemad.
Nad on kohal! Nad on kohal, kutid!
Ma näen ainult ühte.
Ewan jäi seisma. - Ei! Mida nüüd teha?
Kas saab järele vedada? - Köit on vaja.
Räägime kapteniga ja ütleme, et oleme lähedal
ja vajame tema äratoomiseks pisut abi?
Me näeme Ewanit seal. Ta on väike täpike.
Ta ei saa lähemale tulla. - No nii.
Häda on selles, et tsiklit järele vedada on ohtlik,
sest tsikkel pole siis stabiilne.
Ja väga lihtne on kukkuda, õla peale prantsatada.
Ma hoian su postist kinni.
Ma sõitsin kord New Yorgis taksoga
ja üks Põrguingel tuli autole sedasi ligi.
Pistis käe aknast sisse ja ütles: "Vii mind Põrguinglite klubisse."
Taksojuht oli nõus.
Lase tagaaken alla ja ma hoian sealtkaudu kinni.
Sõida aeglaselt.
Aeglaselt. - Hoia teistpidi, Ewan.
Ei, ma saan. Jah. - Hoiad?
Aeglaselt. Nii on hästi.
Olgu. - Sõida.
Ütle, kui kiiresti. - Jah, pisut kiiremini.
Jah, nii on hästi.
Hästi, hästi, hästi. See toimib.
Jah, see on raske, aga ma saan.
Hästi ühtlaselt, Dave.
Hästi, sõida ühtlaselt. Olgu, olgu, olgu.
Hästi, ma saan.
Vaatan, kas nad tulevad nurga... Issand, praam hakkab liikuma.
Tulge!
Mine-mine.
Kui me sirge peal oleme, lasen lihtsalt lahti.
Dave, oota.
Lase mul minna.
Tule!
Uskumatu!
Ewan on pardal!
Aga sain ikka peale.
Võiksin sind kallistada.
David, aitäh, mu kangelane ja päästja. Oled kombes?
Ma jätan selle meelde.
Kas jõudsime kella kaheks? - No ei. Praegu on...
Jah, kell on kaks. - Kolm minutit kaks läbi. Pole paha.
Hästi tehtud, Ewan. See oli hämmastav. Vau, see oli...
Me pole enam Kansases, mis?
PUNTA ARENAS TŠIILI
Punta Arenas, siin me oleme.
PÄEVIKUKAAMERA
Parim vaade, mis mul on elus hotellitoast olnud, ainult meri ja taevas.
Me lahkume Punta Arenasest ja sõidame kaks päeva
läbi Torres del Paine rahvuspargi,
mis on terve reisi kõigi üksildasem paik.
Muide, siin Patagoonias on südatalv.
Ma panen selga kõik rõivad, mille kaasa võtsin, sest väljas on nii külm.
Niisiis. Alumine kiht.
Pikk aluspesu, T-särk, sokid,
sulepüksid, teksad, kampsun,
sulevest, jope.
See on meie seikluse algus.
Me pole elektrisõidukite eksperdid.
Me ei tea täpselt, kuidas seda kõige paremini teha,
aga õpime.
Kindad, veekindlad püksid, veekindel jope.
TORRES DEL PAINE TŠIILI
Oh issand. Erakordne vaade.
Aga mingil juhul ei paista, et oleks... soe.
Sõidame elektriliinideta kohas, mis on elektritsiklite puhul tõsine.
Me võime kuskile pärapõrgusse kinni jääda.
Te vaatate sarja kahest mehest, kes Lõuna-Ameerikas ära eksisid.
Laamad.
Järgmised 15 kilomeetrit on teeremont.
Või vähemasti sain mina nii aru oma uskumatult sorava hispaania keelega.
Seda võib oletamiseks nimetada.
Issand, vaadake seda teed! Issand!
Seal on kolm sõrme, kuhu me läheme. Me kohtume alpinistist teejuhi Rodrigoga.
Siin keerleb kogu turismitööstus
nende kolme korstna ümber, mille otsa kõik tahavad ronida.
Hillary tegi seda 1950ndatel esimesena. See on ajalooline koht.
Neid kolme torni kutsutakse Kleopatra Nõelteks
ja park on UNESCO maailma biosfääri kaitseala.
Täna loodame ööbida ökosõbralikus kohas kohe tornide all.
Uskumatu, et ma saan täna oma Šoti sõbralt lühkarid tagasi.
Eric on selline naljavend.
Ta helistas mulle, et unustasin lühkarid Šotimaale.
Need tegid maailmale ringi peale, ta tuli mõttele need Tšiilisse meie teele jätta.
Napakas mõte, eks?
Meie laager on otse ees, need kuplid. Me oleme tõesti pärapõrgus.
Loodetavasti on neil elekter sees, kutid.
Arvasin, et reisime mugavusteta, aga Ewani sõbra kaudu
sattusime sellesse erakordsesse kohta, mis on uskumatu.
Teda me vist otsimegi. Hola.
Tervitus.
Eric Strickman jättis paki.
Teile. - See ongi.
Jah. - Hüva.
Ta oli koolis Ewani parim sõber. Nad olid bestikad.
Ta on naljavend. Ma ei tea, mis siin olla võib.
See on väike abipakk.
Siin need ongi.
See on naljakas. - Naljakas.
Šotimaalt. - Šotimaalt.
"Ewan, sa oled segi, et väljakutse ette võtsid, aga milline seiklus!
Panin kaasa patareisid,
et aidata sind laadimiskohtade vähesusega enne LA-sse jõudmist."
Tead, mitu kilti nendega liigume? - Ta oleks võinud AA panna.
Kas meil oleks võimalik tsiklid kuskil stepslisse panna?
RODRIGO LOODUSKAITSJA
Meil muidugi pole...
Elektrit pole? - Ei.
Olgu. - Jama värk.
Meil on pistikud ja kõik muu selles konteineris.
Igaüks võib rattad võtta.
Jah.
Vaatame, kas toimib, Charley.
Jah. Pista stepslisse ja näis, mis juhtub.
Väga hea. Jah, see toimib. Ütleb, et 7 tundi ja 50 minutit veel.
Rodrigo, kust see elekter tuleb? - Peamiselt on meil siin hüdroenergia
sellest jõest künka kõrval.
Me toodame 70% elektrist ainult selle veega seal.
Ma võin teile taga energiatuba näidata. - Läki. See oleks uskumatu.
Nii et see ongi siis kogu... selle koha süda.
Nad koguvad jõel vett ülesvoolu
ja see voolab läbi nende torude alla neisse väikestesse turbiinidesse.
Mis toodab elektrit.
See oranž juhe läheb seina mööda üles...
Ja see tuleb siia neisse suurtesse akudesse, näe.
Need on nii kõrged, et ulatuvad põrandani välja.
Ja kogu EcoCampi elekter tuleb nendest akudest.
Seega laetakse meie tsikleid täiesti loodussõbraliku elektriga,
hüdroelektriga. Generaatorit ega midagi pole.
Esimest korda. - Ma vähemasti loodan.
Tere, Kendra, mina olen Ewan. - Väga meeldiv.
KENDRA LOODUSKAITSJA
Mida sa siin teed?
Ma olen asutajate tütar ja töötan siin giidina.
Oo jaa!
Minu naise arust tuuri lemmikosa. See on tema huviobjekt. Kaka.
Tunnete lõhna? - Jah.
Mis siia läheb?
Kusi? - Ja kaka.
Ja kaka? - Jah.
Kõik tuleb... - Kõik tuleb siia.
Jah, see on filtreerimissüsteem ussikestega.
Ussikesed söövad tahked jäätmed ära.
Ning vesi läbib kloorimise ja siis kloorist puhastamise,
et see loodusesse tagasi lasta.
Näe.
See on puhas vesi? - Jah.
Charley näitab kohe, kui puhas vesi see on ja joob seda vaatajate silme ees.
Charley. - Kes on Charley? Vabandust.
Meil oli tore. - Vau, milline koht.
Kus on ülejäänud võtterühm?
Mujal. - Me ei tea.
Tõesti? - Levi puudub, meil ei ole aimugi.
Näete, milline vaade mägedele.
PÄEVIKUKAAMERA
Päris muljetavaldav, eks?
Igatahes lähen ma tsikleid vaatama.
Homme tuleb 270 kilti sõita.
Tuleks kasuks, kui saaks täis akudega startida.
Raisk. Üldse pole voolu.
Enne sai 65 km sõita, nüüd näitab 74.
Liigub üles.
Ewani tsikkel ei lae enam.
Tal on 38%. Aeglaselt kerkib.
See oli ehmatus.
Teate, ma liigitan ennast muretsejaks.
Ja ma pean sellega... nendel reisidel jälle ära harjuma,
et lasta asjadel omasoodu minna, kui tulemus mulle ei allu.
Millegi tulemus ei allu tegelikult mulle.
Aga ometi tahaks proovida.
Ma ei tea.
See on väga raske.
Lahtilaskmine.
Me läksime tsikleid vaatama ja nad on kutud.
Täitsa nullis. - Nullis.
Sisse lülitada ei saa.
Ekraan on tühi. Võtsime stepslist välja, ei midagi.
Täielik tühjus.
Me oleme elektrivõrgust kaugel. Meie suurim hirm.
Nüüd jääb üle kaks asja. See... see suur aku siin...
kogub energiat tsikli liigutamiseks.
Taga on väike aku,
mis annab voolu tuledele ja elektriseadmetele.
Ma oletan, et ka ekraanile siin ees.
Ja võimalik, et 12-voldine aku on tühi, aga me ei tea seda.
Me peame 12-voldise aku käivitama.
Siis saame tsikli sisse lülitada
ja kui me pärast seda ekraani näeme, saame infot suure aku täituvusest.
Võibolla aitab väikese aku käivitamine
tsiklil tööle minna ja suur aku on 100% täis.
Charley püüab oma 12-voldise aku katte maha võtta.
Kõigil elektrimootorratastel ja -autodel peab olema 12-voldine aku
teatud asjade töös hoidmiseks.
Kui teele jääd, saavad ohutuled sealt elektrit.
Kui veab, on asi selles. - Me anname sinna surakat.
Ma tahaksin kasutada selle inimese autot.
Kes see on... Külaline või... - Külaline.
Taevake. Ega me teda üles ajanud?
Me käivitame elektrimootorratast.
Vana kooli auto. Vaadake.
Vaadake, kui tilluke on see 12-voldine aku.
Keegi kirjutas "laetud" peale. Irooniline.
Ewan, pane punane enne.
Pluss on ühendatud. - Oota korraks.
Valmis, Ewan? Olgu. - Jah.
Valmis? - Jah.
Üks, kaks, kolm.
Olgu. - Jah.
Lülitus sisse. Ma sain voolu.
Sobib? - Oodake korraks.
Kogemata lülitasin välja.
Tuled põlevad. - Jah. Meil on 70...
Meil on 75 kilomeetrit.
Jah! Hästi, kuldne. Lahendus leitud.
Nüüd võtame sinu oma, Ewan.
See ütleb 39.
39? Mida? - Jah. No mis teha.
Mul on 75 kilti. - Kilti.
Mitte protsenti. - Ei, kilti.
Vägev! - Sama palju.
Tore!
See on oivaline. Aitäh. - Ja me võime teele asuda.
Me võime startida.
Probleemide lahendamine pakub rahuldust, mis? Hea tunne.
Takistustest kujunebki teekond.
75 kilomeetriga peaks piiri peale jõudma.
Ewan, äkki peaks neile teatama. - Helistada ei saa, levi pole.
Olgu. - Kasutame satelliittelefoni.
Kõige tähtsam on teada, kuidas see tööle panna.
Ei. - Ei.
Nii palju kraami, aga pole aimugi.
Ülal on mingid katted. - Laetakse ülalt.
Nii.
See oligi.
Hoia satelliittelefoni alati laetuna.
Kas keegi mäletab, kuidas see töötas?
Tere. Kas keegi kuuleb mind?
59 KM LÕUNAS
Charley, korda. Ma ei kuulnud.
Kindel, et Charley oli?
Jah, näitab, et Charley.
Oota.
Kas ma...
Ma ei tea, kuidas see töötab.
Kas nuppu tuleb all hoida?
Õigus. Sa vajutad nuppu
ja raadiosaatja ütleb, millal võib rääkima hakata.
Ja hoiad nuppu all, kuni lõpetad.
Õnneks ma kuulasin nende selgitusi.
Olgu, me võime startida.
Me saame 75 kilomeetrit sõita
ja jõuame piirile. - Stardivad.
Oivaline. Hästi, seal näeme.
Elektrisõidukite värk... - Lähme.
Nendega on kõik teisiti, päriselt ka.
Minu arust on ringi sõites põhiline,
et kõik need aastad on loomulik tundunud, et keerad bensukasse ja lased paagi täis.
Juba enne reisi algust teadsime, et sellega läheb raskeks,
aga päris kohale jõudis alles seda tehes.
Me pole reisil veel head laadimisrütmi leidnud,
aga ainult 10% on sõidetud.
Meie prototüübi maksimaalne läbisõit on ühe laadimisega 320 kilomeetrit,
aga me õpime käigupealt.
Autod õpivad ja muutuvad paremaks.
Need sõidukid on prototüübid.
See paistab olevat hea arvutikorpus. See siin on nagu ümbertöötlus.
Kui see sisse panna, on pidurid...
tegelikult hakkavad pidurdusmootorid siis energiat salvestama.
See on auto sõidukõrgus. Saab kõrgemaks ja madalamaks panna.
Sest sõidame maastikul, kus varem pole sõidetud.
Neil läheb väga-väga hästi.
Kas sõidad ees, peremees? - Muidugi.
Läki siis. - Tagasi Argentinasse.
Nägemist.
Ma ei leia signaali. Seal.
Kiiremini sõites ei vea välja. Nagu bensiinimootoriga.
Kui 150-ga kihutada, kulutad kütust.
Eile jäi laadimata ja see keeras kõik nässu.
Meil on pikk maa sõita ja nüüd peame uuesti Argentina piiri ületama.
Kes teab, kaua see võtab.
TŠIILI-ARGENTINA PIIRIÜLETUS
Olgu.
Meil oli siin tore.
KOHALIK PRODUTSENT
Ei, see on lihtsam. Ainult tema dokumendid.
See pole isegi minu oma. Ma ei tea, kelle oma.
Charley oma. - Arvasin jah.
Kas see? - Jah, kõrvaluksest.
Kõrvaluksest? - Jah.
Ega sa Argentinasse salaja küpsiseid ei vea, Charley?
Mu küpsis... Keegi varastas mu küpsised.
Kuidas see... Mida? - Mida?
Kas andsid need ära? - Ei, ma märkasin seda seal.
Pöörasin selja ja oli kadunud.
Ta lihtsalt andis kellelegi. - Mina võtsin.
Ei. - Sina võtsid?
Mina lihtsalt võtsin, teadmata, et sinu oma.
Gracias. Suur tänu.
Jälle Argentina.
Veel 200 aasta eest
olid Argentina, Tšiili ja Peruu Hispaania koloonia piirkonnad.
Nad lõid Hispaaniast lahku Ladina-Ameerika iseseisvussõdades.
Meie hotell El Calafates on 160 km kaugusel.
PIIRIÜLETUSPUNKT
Päevavalgus on hääbumas ja me ei saa pärapõrgusse toppama jäämisega riskida.
Mitte selle külmaga.
Me peame tellima diiselgeneraatori, et elektrimootorrattaid laadida
ja linna välja jõuda.
Midagi muud ei jää üle.
Selle bensiinijaama küljes on kleepse. Vaadake.
Nii palju, et aknast välja ei näegi. Panen nüüd tsikli laadima.
Ma ei saa siin päev otsa teiega lõmpsida.
Aku täitumiseni üks tund ja 55 minutit.
Hoolikalt sõites jõuame hotelli.
160 kilomeetrit läbime... - 2,5-3 tunniga.
...kolme tunniga. - Jõuame kell 21. Külm on.
Pärast päikeseloojangut läheb õhk jäiseks. - Ilmaennustus. Kell 21 on veel nullis.
Olgu. - Aga kell 22 hakkab külmemaks minema.
Või jääme siia.
Tuleks kõne alla.
Siin on radikas.
Võib ka nii, eks? - Kui järgneme...
Jah. Kui üks meist sureb, korjate peale.
Saadate laiba koju. - Teeme nii.
Tsiklitel on head tuled. - Kuidas siis täna jääb?
Ainult 1. taseme laadimine, aga...
Hotelli.
Mul on kõik rõivad seljas. Olen Michelini mees.
Ma arvasin juba, et ei pea enam pakasega sõitma,
aga nüüd tulin siia talvel sõitma.
Alustame.
Charley! Charley, appi! - Kõik hästi, kõik hästi.
Vabandust. - Olgu.
Sõidame. - Sõidame.
El Calafatesse viib kruusatee, mis on lõpus asfalteeritud.
158 KM CALAFATESSE
See on huvitav.
Liiga kiiresti sõites saab aku tühjaks, aga kui aeglaselt sõidame,
külmetame ennast ära, kui alla nulli langeb.
Meil on veel pool tundi või tunnike loojanguni.
Alles me rääkisime, et mitte kunagi ei tohi
teele asuda teadmises, et me peaaegu ei jõua kohale.
Valus. Tee muutub siin liiga auklikuks.
Issand. Vaene Charley. See tee raputab ta jala läbi.
Pisut kruusasem, kui ma lootsin.
Öösel on keeruline auke näha. Pole üldse tore, mis?
Vedas, et kuu paistab, sest meie visiirid on toonitud.
Me peame selle tee leidma.
See oli napikas.
Jah, tõeline napikas. Praegu on loomade allaajamise tund.
Loodetavasti ei roni mõni laama ette.
Vaata seda pilve vasakul. Charley, vabandust, vaata seda.
Vau.
Ma ei tea, mis see on, aga hämmastav, eks?
Seal on kauguses suured eredad tuled.
Nüüd algab vist asfalt. - Tõesti?
Vist küll. Ma ei tea. - Jah, jah, jah!
Asfalt algab!
Ongi asfalt.
Sile nagu beebi tagumik.
100 KM EL CALAFATESSE
Nüüd tõusis tuul. - See on igavesti külm.
Temperatuur on nullis, aga tuule käes on rohkem -10 tunne.
Mu varbad külmusid ära.
Kui kiiresti külmakahjustuse saab?
Veel on 27 kilti sõita. Mul pole palju akut järel.
Kohe oleme kohal, ma tunnen seda.
Ma näen vist ees tulesid. Ja seal need ongi!
El Calafate.
Väga napilt jõuan pärale. Äkki pean kohale veeretama.
Jessas, ma ei jõua ära oodata, et varbad jälle sooja saaksid.
PERITO MORENO LIUSTIK ARGENTINA
Eile oli nii väsitav päev, et otsustasime täna puhata
ja endal akusid laadida.
Päris väsitav on päev otsa mitte ratastega sõita. See kurnab ära.
Aga tore on vabal päeval ringi jalutada.
Teeme siin turismo't.
See on hämmastav!
Muljetavaldav.
Vau.
See on lahe jäämägi. Näe! - Jah, päris ilus, eks ole?
Kõik ütlevad, et vee all on nad kaks korda suuremad.
Näha on ainult jäämäe tipp.
Selle kohta öeldakse, et "see on jäämäe tipp".
Vaata värve. Issand. - Uskumatu.
Umbkaudu 90 meetri kõrgune.
Siin seistes ei kuule me infot.
Me võime alati kutsuda Attenborough' teksti peale lugema.
Jah, loe peale.
Vaata. - See on äge.
Aitäh.
"Liustike rahvuspark
paikneb Argentinas Santa Cruzi provintsi edelaosas.
See on 7270 ruutkilomeetri suurune."
Jube palju jääd.
See on... - Mõni ime, et siin nii külm on. Jestas.
Suurim jääväli pärast lõunapoolust.
"Ja see rajati Lõuna-Andide liustikumetsade suure osa säilitamiseks."
Liustikumetsad. - Jah.
Päris lahe, mis?
"Argentina kaitsealade suurim park." Vaat nii.
Jäämägi.
Issand! - Päästku end, kes saab!
Hea küll, Leo.
Vau.
Meil veab, et seda näeme, mis? - Jah, väga.
Püüame pisut soojustust tekitada.
Mul on siin meditsiinitekk, päästelina.
Issand, kui suur. - Suur.
See on suur. - Sedasi.
Nii.
Selle kisume ära.
Päris korralik.
Olgu. - Pole probleemi.
Oleks jube äge, kui nüüd mõni päev midagi valesti ei läheks.
Väga tore oleks.
Kas te kinnaste kohta teate? Minu isa...
Tema noorusajal peeti vist veel duelle.
Kui kedagi duellile kutsusid, lõid kindaga talle vastu põske ja viskasid selle maha.
Ja...
Kui pidid selle ise üles korjama,
siis see tähendas, et ta keeldus duellist ja ilmselt solvas sind sellega.
Sest kinda ülestõstmine ja lööjale tagasi andmine tähendas duelliga nõustumist.
Seega ilmselt... Kui kinnas maha kukub,
ei ole lubatud seda ise üles tõsta. Isa arust toob see halba õnne.
Nendel reisidel kukub kinnas maha iga päev ja mitu korda päevas.
Ta ütles, et halvast õnnest vabanemiseks
tuleb mõlema jalaga peale astuda või seda puudutada.
Kui ma peaksin nii tegema...
siis pole ma niisama lollakas, see on isa pärast.
Aitäh, paps. Parem, kui sa poleks mulle seda rääkinud.
Täna sõidame Tres Lagosesse, mis on tilluke koht kolkas.
Seal elades pole see kolgas,
aga see on tilluke linnake 150 kilomeetri kaugusel.
Ja seal on hostel, kus saab laadida.
Me oleme tuulisel maastikul, kus on kärekülm.
Aga meil on veel vähe maad sõita,
siis tuleb kohvik, kus saab kohvi juua ja ennast soojendada.
Tere. - Tere, mees.
Vaat nii.
Auto tuleb. - Tähtsam on filmida.
Ma nautisin tänast.
Vaatan Charleyt seal enda ees
ja mõtlen erinevatele kohtadele, kus ma olen teda sedasi sadulas näinud.
Tore on koos temaga sõita.
Õnnelikud päevad.
Seda kanti kutsutakse Patagoonia stepiks, tegelikult on see kuiv kõrb.
Vaadake! Vapustav.
Friikartuleid.
Jah. - Kolmele.
Me tulime siia lõunale,
sest ka Butch Cassidy ja Sundance Kid tulid kuuldavasti just siiakanti
ja peitsid ennast kuu aega. Nad tulid Ameerikast siia.
Viimaks läksid nad tagasi üles ja Boliivias lasi kohalik armee nad maha.
Aga see oli Butch Cassidy ja see on Sundance Kid.
Need olid tema vahvad mehed, kõik päris pahad poisid.
Kohe jõuame. Tres Lagos on 5,5 kildi kaugusel.
Haigla, kämping, wifi, Hosteria hostel.
Kohal.
Tulge, ma näitan, kus me... Siin. Vaadake.
See on väike, aga päris oma pesake, teate?
Ja Charley magab seal all.
Ewan astus sisse ja teatas, et võtab laia voodi.
Nii ta ütles. - Pole tõsi. Ma küsisin: "Kus mina magan?"
Ma ootan tänast. Saab pikalt sõita.
275 kilomeetrit, seni pikim päev.
Tore oleks pikem maa maha sõita.
Panen vist päikeseprillid ette. Tundub, et päike paistab näkku.
Ette ja üles.
Me lahkume Tres Lagosest.
Täna tuleb sõita üle 160 km, et jõuda õhtuks Las Horquetasesse.
Niisiis, jälle draama. Me lahkusime Tres Lagosest.
Tuul puhub pisut vastu.
Meil on 160 kilomeetrit sõita ja akut on 133 kilomeetriks.
Miks on täna siin kõik teistmoodi? Ma ei mõista.
Ja dilemma on seda hullem, et tsiklitega on hiilgav sõita.
Need on sujuvad ja ilusad, tsiklid pole süüdi.
Vaid laadimine kui selline mõjutab kõiki mootorrattaid.
Nii suurde akusse ei mahu lõputult elektrit.
Ja ongi kõik. Füüsika.
Jah, oleme kohal.
Täna oleks hea eraldi toad võtta.
Kas sa oled külma käes? See pole aus, nii inetu.
Meie kandis ei jäetaks sind õue,
sa keeraksid ennast kamina ees kerra.
See väike kutsikas muudkui lõdises ja lõdises.
Tuppa ka ei saa võtta.
Me arvasime, et teda ei lubata sisse. Siis tüüp tuli ja küsis:
"Kas koerad võivad sisse tulla? Neil on külm."
"Nalja teed või? Me arvasime, et sina ei luba neid sisse."
Siis ta ei tahtnud ja arvas... - Arvas, et saab kurjustada.
Tule! - Sa julged küll!
Pisike.
Jah.
Hea, et ta sisse sai. Ma olin mures, kui ta seal värises.
Šotimaal kantakse šoti seelikuga käies soki sees nuga,
midagi väga sellesarnast.
See nuga on tööriist.
JUHATAJA
No, hija.
See on rohkem lihanoa moodi.
Aga pide on nagu...
Meie noa nimi on sgian-dubh.
Väikese klapiga.
Soki sisse.
Ewan, see kingitus on sulle.
Nuga on sulle. - Ei.
Võta kingitus. - Jah?
Nuga sulle. - Jah.
Mina võtan mündi vastu.
Võta. - Ma olen Šotimaalt ja meil on ebausk...
Jah. - ...et kui annad kellelegi noa,
peab mündi vastu saama, sest see hajutab halva õnne.
Muidu lõikad endale ise sisse. - Olgu.
Ma annan sulle selle. - Sulle.
Gracias, señor. Aitäh.
Šoti seelikut kandes panen soki sisse. Väga lahke. Aitäh, aitäh, gracias.
Ma pean puid alla panema.
Päris kindel?
Nii me seda teeme. Valame petrooleumi.
Ettevaatust. Valmis? Ära juukseid ära kõrveta.
Hästi.
Oo jaa.
Gracias.
Me oleme graafikust pikalt maha jäänud.
Ma ei teagi, kas oleme 1500 kilti täis sõitnud.
Ei. - Võibolla.
Ei ole? - Ei usu.
Oleme olnud teel... teine nädal läheb.
Ja 24 000 kilomeetrit on veel sõita. Umbes.
Järgmisel nädal arutame saates läbisõitu ja aku kestvust.
Jah, just nii.
Ma ei tea, mida öelda.
Ma ei taha kedagi heidutada, elektrimootorrattad on hämmastavad.
PÄEVIKUKAAMERA
Aga praegu on nendega keeruline pikka maad läbida.
Nurka surutud.
Me lubasime kõigile, et teeme seda nii.
Kuna ilm on nii külm, tahtsime tsiklid tuppa
soojenema tõsta ja homme lõpuni laadida.
Viska neile tekk peale.
Me hoidsime tsikleid eile toas ja nad jäid soojemaks.
See meeldis neile. Näitajad on paremad. Palju paremad.
Me peame kõike seda õppima.
Kui tsiklid on soojad, on elektrirataste kasutamine realistlikum. Eks ole?
Viie kilomeetri pärast on esimene elektrivarustusega koht.
Seal istudes püüan suure tassi kohvi abil tunde varvastesse tagasi võluda.
Tõlkinud Janno Buschmann