Vi skal kjøre 2 000 mil gjennom 13 land.
Fra Ushuaia, inn og ut fra Argentina og Chile, til Atacama-ørkenen,
mot La Paz, før vi krysser Titicaca-innsjøen
og fortsetter langs Andesfjellene til Colombia over til Panama,
gjennom Mellom-Amerika og Mexico og ankommer Los Angeles 100 dager senere.
REGISSØR-PRODUSENT
Vi skal gi disse karene videokameraer,
og de får også kameraer med mikrofoner på hjelmene sine
så de kan filme mens de kjører.
Er dette en vei? Åh, herregud!
REGISSØR-PRODUSENT
En tredje sykkel følger dem, og der er Claudio, kameramannen.
I tillegg reiser Russ og jeg i to elektriske pickuper
sammen med kameramennene, Jimmy,
Anthony og Taylor, som også hjelper til med logistikken.
Vi filmer karene fra kjøretøyene
og møter dem ved grensene,
men ellers er motorsyklene på egenhånd.
-Det ser ikke varmt ut. -Ser ikke veldig varmt ut.
VELKOMMEN TIL USHUAIA
Alle har snøbrett.
Idet vi kom inn, var all snøen mer enn halvveis oppover fjellet.
Og alle veiene er nede i dalene.
Jeg tror ikke det var snø lavere enn...
-Ja. -...øverste tredjedel av fjellet.
Åh, ja. Det er snø der ute.
Eller er det hvit betong?
Nei, hvit betong.
-Ja, ikke... -Jeg er ikke... paranoid.
Jeg får ikke panikk. Ikke panikk. Jeg er rolig. Jeg er rolig.
Det er det vanskeligste, få denne trallen til bilen, ikke å få sykkelen til LA.
-Se. Der er en Rivian. Stille. -Den er så stille. Flott.
Det er et mirakel at bilene er her
med tanke på at de ble satt sammen i forrige uke.
Hvordan går det? Og flyturen?
-Ålreit, kompis. Og du? -Fantastisk.
Åh, herregud. Mye teknologi her.
Det var flott å se og kjøre med Rivianene.
Det var fint å se hvor opprømt David ble for bilene
og hvor flotte disse folkene er som satte de bilene sammen
så kjapt for oss.
Ingen har kjørt en av disse før.
Det er en helt ny prototype.
Rivian bygde disse to elektriske pickupene spesielt til denne turen.
Skal vi med deg, Dave?
Han vil ikke filmes fordi det er første gangen.
Kjører jeg straks, eller bremser jeg?
-Brems. -Alle kameraer hele tiden.
Bremse og vente.
-Si noe. Hva tenker du? -Jeg mister Riv-dommen.
Utrolig, hva?
Hva sa du, Bhush? Dette er sannheten.
Dette er
den aller første bilen fra Rivian. Rammenummer 000001.
Og jeg er glad for å bli hentet i den Rivianen jeg bygde...
...for fire dager siden.
-Parkering, revers, nøytral, kjør. -Hva er dette?
Vi er her!
Vi varmer opp dekkene.
-Hvem er det? -Var det deg?
-Nei. -Jo, jeg tror det.
-Jo. -Jeg rørte ikke hornet.
Hornet er ved høyrekneet ditt. Så...
-Her. -Er hornet ved kneet?
Ja.
Det hadde vært flott.
Heftig snø er ikke hva vi håpet.
Vi har kommet på slutten av vinteren,
så har det bare lavet ned.
Åh. Det er is.
Nå er vi i en situasjon
hvor vi ikke er sikre på om det er trygt nok til å kjøre syklene.
Og det gjør Max, vår lokale produsent, veldig nervøs for å starte turen.
De vet nok heller ikke helt...
LOKAL PRODUSENT
...hva de møter, med ytelsen,
spesielt med motvinden.
Det fins historier om biler som velter i vinden.
Og kanskje de ikke har innsett at vinden kan være imot deg hele tiden.
Så ytelsen til disse syklene pluss, jeg vet ikke,
veitypene, isen, snøen, kulden, høyden
kan gjøre alt dette annerledes, ikke sant?
Ja.
-Faren min i går. -Hva sa han?
"Vel, du kunne ha sett på...
Du kunne ha sett på været før du dro ned dit."
-Vi så! -Jeg løy til ham.
Jeg sa: "Ja, vi så. Det var vår, og det er vår her.
Det var bare en uventet snøstorm." Løgn.
For jeg følte: "Han har rett. Skulle ha sett på været."
Så mange tar denne turen
fra nord til sør, og de ender opp her.
Og de snakker om denne gøyale byen
som de kommer til på slutten av turen, og de er her.
Du går rundt. Det er et rart lite sted. Det er kult.
Du kommer ikke hit tilfeldig.
Skjønner? Du... Du dumper bare ikke ned i Ushuaia tilfeldig.
Det har en gøyal, interessant utstråling som jeg liker.
Vi er kjempespente på å se syklene
som, som Rivianene, er skipet hundrevis av mil til oss.
Dos, tres.
Kult, de er strålende.
Her er vi i Sør-Amerika. Utrolig.
Takk for all innsatsen.
-Litt av en tur. -Det har vært en tur.
De dro fra Milwaukee...
-...en uke siden på onsdag. -Oi.
Åh, herregud! Det er så flott, ikke sant?
Det er så fint å jobbe med noe.
Jeg tror det er bra.
Vi er i Ushuaia. Ja. Første gang.
Det har tatt meg tre uker å si "Ushuaia" riktig.
-Den andre. -Sånn.
Ålreit.
-Hun lever. -Ok.
Pass på lakken.
Ok.
De får det til å se så lett ut på TV, ikke sant?
Om du prøver dette hjemme, det jeg anbefaler...
...er å gå vekk, ta en kopp te og så snik deg innpå...
...og når den minst venter det, sett i gang.
Om sykkelen ikke vet at du kommer, går det lettere.
-Jeg, Ewan... Ta disse av. -Ta den ut.
-Dette var for frakten. -Ok, derfor...
-Ja. -Det er derfor.
Jeg tenkte: "Er jeg dum her?"
Ingen svarte på spørsmålet. Nei, det var stille.
Denne Sprinteren er innovativ og skal frakte noe av filmutstyret.
-Den er så kul. -Den er utrolig.
Å se solpanelene komme ut... Åh, herregud. Det er utrolig.
Jeg fester bjellen min.
Det er en lykkebjelle vi fikk
av sjefsdesigneren for Harley-Davidson i Milwaukee.
Den er for å skremme veidjevlene, vet du.
De fæle veidjevlene. Men jeg setter den under her.
-Ok, vi vedder. -Hva? Hvem som ødelegger denne?
Hvor mange dager går det før denne indikatoren henger ned?
Hvor lenge det tar meg å ødelegge en indikator?
-Hva tror du? -Jeg vil si...
...en time.
-Ser bra ut. -Sett dem hele livet.
Bud i London, vet du?
Jeg må si. Med snøen ute, vet du...
Jeg blir så takknemlig. Det var min idé.
Jeg...
Jeg vil bare ha det sagt.
Hver dag hendene dine er gode og varme,
-kan du si: "Åh, Ewan." -Glad i deg, Ewan.
"Kompis, takk. Takk for varme-ideen."
-Takk. -Syklene er flotte.
Vi skal feire med et måltid Argentina er berømt for: asado.
-Vær så god. -Åh, herregud.
Vær så god.
Du har lam der, litt fra hver del av dyret.
-Oi. Ok. Jeg hiver bare innpå, Charley. -Hiv innpå.
Oi. Smelter i munnen din.
Noen sauser, typiske sauser. Den grønne er chimichurri.
-Ok. Ålreit. -Ja.
Den andre er en blanding av løk og pepper.
Bon appétit.
Sa han chili?
-Chimi chimi churri churri. -Churri chili. Chimi churie.
Sa Charley at han kom på andreplass i Celebrity Master Chef?
-Ja. -Han har gjort Dakar Rally òg.
Ja, jeg gjorde det.
Vi skal snakke med Rachel om lading.
Syklene trenger nivå én-lading, vanlig lading fra en husholdningskontakt,
for at turen skal funke.
Herregud, det snør igjen. Flott.
"Salon de Eventos." Høres ut som oss, ikke sant?
Høres ut som oss.
Disse syklene, vi har flere koblinger.
Skru på denne. Lader der. Så går den til nivå tre.
Vi har to av disse, én til hver sykkel.
Men når vi ikke har...
Når vi ikke er med dere, og vi ikke har boksen.
Denne blir med dere.
Vi kan ikke dra med oss denne helt til Los Angeles.
Det er umulig å sette den bakpå sykkelen.
For oss, bare for å være klare, om vi ikke kan...
Om vi ikke har nivå én, passer ikke syklene til turen vår.
Vi kom hit i taxien, hadde gøy og moro,
du vet, hadde en fin ettermiddag.
Og vi skulle teste syklene i ettermiddag.
Men, du vet, de var... De hadde andre ting...
De måtte gjøre ting og få ting gjort.
Så vi dro bort hit.
Og den klassiske, du vet...
...la oss ikke plage noen ved å ikke si noe til noen.
Hele ideen med å velge elektrisk var så vanskelig for oss,
for vi ville bevare opplevelsen av turen
uten at det skulle handle bare om å lade motorsykkelen og bilene.
Vi bestemte oss for å gå videre fordi vi trodde, vel, vi hadde valg og...
Ja, vi visste at vi hovedsakelig ville lade fra folks hus,
eller kafeer eller, du vet, bare plugge inn i en vegg et sted.
Det var hovedmåten vi ville lade
med muligheten til hurtiglading fra disse nivå to-laderne nå og da.
Men om det ikke funker, om nivå én ikke funker...
...på disse syklene, kan vi ikke ta turen på de syklene. Det kan vi ikke.
I dag ble det litt komplisert, for, du vet,
Harley-folkene vil ikke si, og jeg skjønner hvorfor...
De har ikke testet ordentlig.
De vil ikke si at nivå én-lading er 100 prosent pålitelig ennå.
Det er for tidlig.
De selger ikke disse syklene ennå.
Så, jeg vet, jeg mener...
Jeg vet Charley og Ewan er... De er bekymret uansett.
Selv om de hadde kjørt på, du vet, bensinsykler,
ville de vært bekymret på grunn av karakteren ved en sånn tur.
Men det er bare så mange variabler her, vet du. Alt er en prototyp.
Teamet prøver å sette det sammen,
men kanskje det er for tidlig til å gjøres.
JOURNALKAMERA
Jeg får ikke sove.
Jeg har alle disse betenkelighetene.
Kanskje vi skulle ha gått for tradisjonelle sykler.
Det ville vært så skuffende om vi ikke fikk til elektrisk.
Tre tjueto nå. Får ennå ikke sove.
Fyren i naborommet snorker som en... Hør.
Du hører ham.
Midt på natten,
ting bare surrer i hjernen, ikke sant?
De bare surrer rundt.
Hva om syklene ikke funker? Hva om vi ikke kan lade dem?
Hva om det snør i morgen? Jeg vil bare sove.
Ting kan gå bra i dag.
Harley har kanskje en løsning.
Det er en liten del av Harleys ladesystem
de vil bytte ut for å gjøre det mer robust.
Men den er ikke her i Ushuaia, så vi må vente på den delen.
Det er som nøkkelen til motorsykkelen.
Det gir ingen mening, men det er denne lille delen...
Det er en oppgradering av sykkelen...
MED TOLLAGENT
...for å tillate den å lade, ikke sant?
Dette er elektriske motorsykler, som du vet.
Og uten denne lille delen kan vi ikke starte turen.
Og karene holder på å bli sprø.
Ser du meg nå?
Det er gamlinger med moderne teknologi,
men den føles ganske tung.
-Den er tung. -Ja, den føles veldig tung.
Du må bare ta den skjefullen med sement...
-Hun sa det -...bli hard.
Forsinket nok en dag. Så vi skal sjekke byen.
Vedder på de har ting som holder deg varm.
De har nok ikke shortser her, vel?
-Fin farge. -Har ikke luefarge.
Jeg er ikke en luemann. Skjønner?
Og jeg har en kort hals.
Du kan få denne med diamantes.
Få se. Denne er fin.
-Er grått fint? -Ja. Fin farge til deg.
Framhever øynene. Få se øynene.
Oi. Se på de stålgrå.
Jeg la merke til det her om dagen.
-Kakebutikk. Se. -Hva kalles de? Chimichurris?
Chimichurris, ja.
Chimichurri, ja.
Men er ikke sausen du tar på kjøtt også chimichurri?
Nei, det er ikke chimichurri. Det er...
-Fins i Mexico òg. -Churi-chimmies.
Chewy churi-chimie.
Jeg tror... Jeg tror de heter churros.
-Streksmultringer. -Ja.
Vi drar tilbake. Rachel har noe å vise oss.
I går kveld fikk vi nivå én-delene, og vi testet dem.
Alt gikk flott.
Det første vi gjorde, var å teste kraftboksen.
Det er nivå én AC-lading til oss. Godt nytt, det funker.
-Godt jobba. -Takk.
-Takk for alt du har gjort. -Jøss. En utrolig jobb.
-Ja, tusen takk. -Takk.
Vi har flere ladingsmuligheter.
Vi kan lade syklene i en hurtiglader,
og det settes også noen langs ruten vår
som blir værende der som en slags arv etter Long Way Up.
Den krisen med ladesystemet på sykkelen
tror jeg ble mindre i dag.
Jeg føler meg litt flau, for å være ærlig, at...
Jeg lagde litt...
Jeg må være rolig i sånne situasjoner,
og jeg føler at i går var jeg litt urolig i den situasjonen, og...
Jeg tror mye av vår nervøsitet bare kommer av
at det er litt som er uvisst, skjønner?
Jeg vil starte turen. Jeg vil sette i gang.
Vi er her i Ushuaia,
og vi må kjøre til enden av veien.
Det er en parkering, der de fleste som drar fra nord til sør
avslutter reisen sin. Det er slutten på veien.
Og innen lunsjtid, middagstid,
skal vi sette i gang og starte denne turen.
Glad som en laks.
Jeg vet ikke hvorfor laksen er så glad. Jeg aner ikke.
Men i Storbritannia... Når vi er glade, er vi en gladlaks.
Gi ham et oppdrag. Han elsker det, vet du?
Jeg tror faktisk vi er på tur.
Kan hende vi får sving på hjulene på sykkelen.
Bhush, dytt.
Du er mobil. Du er den første som er mobil.
-Kan du høre meg, Ewan? -Jepp, jeg hører deg.
Ok. Strålende.
Barna mine ga meg denne før jeg dro. Jamyan og Anouk. For hell og lykke.
Det fine med å ta seg av alt det andre
er at du ikke må tenke på det du må gjøre.
Så for fem minutter siden tenkte jeg: "Fy pokker.
Du må også kjøre den aller første Rivian
som er laget."
Ok.
Det føles godt å være i farta.
Om det gjør. Jeg føler meg, som du sier...
Denne føles veldig vinglete nå.
Da vi dro ned til slutten av veien i Tierra del Fuego,
kjørte vi sørvest, og vi dro hele veien til parkeringen.
Den parkeringen som jeg har sett så mange ganger i blogger og reiselogger
av folk som har kjørt den panamerikanske motorveien
fra Alaska til Sør-Amerika og som har gjort det fra nord til sør.
Det er parkeringen hvor de avslutter turen.
Ser håret mitt bra ut?
Hvor er sminke og hår, forresten?
Se her, ja.
Det er litt som om vi har kommet til slutten av turen.
Det føles som en feiring.
Men vi har bare kommet til starten av turen.
Ewan, vi har...
-Vi har 2 400 mil igjen. -Ja.
Og...
Det føles som om vi har klart det.
Vi kom ned hit. Vi kjørte til enden av veien.
-Greit for meg. Lykke til. -Ok. Ålreit.
Vi ses der oppe. Jeg setter på kjelen.
-Ses i LA. Ok. Ha det. -Ok. Ha det.
Dette er rett start.
Nå er vi på bunnen av verden hvor...
Se på alle de barna. Se.
-Lykke til! -Hei.
Det er artig, ikke sant?
Det føles som vi har oppnådd noe ved å komme hit.
Det har vi.
Det er vanskelig å komme hit.
Vi har ventet tre eller fire dager, men... Ja.
-Nå må vi ta turen. -Si.
-Lykke til, gode venn. -Du også, Charley. Lykke til.
Kunne ikke vært lykkeligere enn å ta én tur til med deg. Flott.
-Jeg vet. -Det er flott.
Da er vi i gang, kompis.
-Ok, vi er i gang. Ja. -Kan jo ta hverandre i hånden.
Ja. Vel...
Jeg skulle stoppe.
-Glad i deg, gode venn. -Jeg òg, vennen. Kom igjen.
-Ok. -Kjør på.
2 000 MIL TIL LOS ANGELES
GRENSEKRYSSING
Visiret åpent. Nydelig frisk luft i fjeset.
-Ja, herlig. -Føles så godt å dra.
Dette er oss på veien, Charley. Dette er oss i farta.
Jeg vet det. Herregud.
Alle de månedene med å tenke på det og...
-Ja. -...lure på hvordan det vil bli og...
-Ja, her er vi. -Og her er vi.
For en fortryllende start fra starten av reisen.
Omringet av snødekte fjell
og små viker og vakker skog.
Det kunne ikke vært mer fortryllende.
Det var utrolig vakkert.
Fjellet der framme er som fra en Alpen frokostblanding. Husker du?
-Åh, ja. -Ser sånn ut.
Jøss. Se på det. Alpen.
Her er vi. Vi er på vei. Ute av Ushuaia.
Vi er på vei, den åpne veien. Vi klatrer oppover.
Fjellene er utrolige. Helt utrolige.
Vi er på en øy, det gjør det enda mer interessant.
Det er kaldt, men det er vakkert.
Og veien føles bra under sykkelen. Jeg er bare full av...
...glede over endelig å være på tur og for å ha startet.
Og landskapet er utrolig. Herregud.
Jeg følte meg så spent i dag, og det var utrolig.
Og så fikk vi dette nye kabelsystemet,
og det ser ut som det blir mye lettere for oss.
Nå har vi muligheter. Masse muligheter.
Det ser utrolig ut
at vi starter reisen med all denne snøen.
-Jeg mener, det er sprøtt. -Stedene vi ender opp, hva?
-Jeg vet. -Vet du?
Jeg har aldri vært et sted på motorsykkelen
hvor folk står på ski.
Oi. For en vakker del av verden.
Det er vakkert, ikke sant?
Det er så rart.
Jeg ser på deg i dette landskapet bak på sykkelen din.
Akkurat som i gamle dager, Charley.
Vi har aldri ladet syklene.
-Aldri, Charley. -Nei, aldri.
Og vi vet ikke om de funker.
-Ålreit, se på det. -Det ser utrolig ut.
Se på det.
Håper dette funker.
-Av med sykler. -Dette er første.
Den første.
Det er utrolig, ikke sant?
At vi skal, du vet... Se på brøddamen der...
Oi.
Er den lille... Det ser ut som kornisk bakverk.
Beklager, ramlet litt ut med maten. Jeg er nok sulten.
Kan vi plugge inn, eller må vi spørre?
-Skal vi bare gjøre det? -Tror det.
La oss se om alt er...
...alt er oppe.
De er nede. De bør også være oppe.
Vi får se. Kryss fingre.
-Den går opp. Se. Det funker. -Det funker.
"Anslått tid til full."
Her, se. Seks timer og 56 minutter til full.
-Til full. -Ålreit.
Går det bra? Godt å se deg.
-Claudio. -Det er Claudio.
Claudio.
Claudio også.
-Startet faren din bakeriet? -Ja, faren min alene.
SJEF
Han kom fra... fra Mar del Plata, Buenos Aires.
Jeg ga faren min ideen om å starte dette i den nye verdenen som kommer.
Sunne ting for...
-Planeten, ja. -For planeten.
-Vi må gjøre noe. -Må endre oss.
Vi må endre den.
-Ja. Flott idé, ja. -Jeg vil, jeg... Flott idé.
Tror du kanskje dette er første gang...
-Er det første gang den er brukt?
-Ja. -Dette er vegetarisk.
Og det er...
BAKT KYLLING
...bakt kylling.
Og det er fritert kylling
Kjøttovn. Kult. Er det ikke utrolig?
Jeg mener, det hjelper om du er en utlending som oss.
Damer.
Hola.
Skulle ønske vi kunne mer spansk. Det er tydelig at det blir et problem.
Men jeg har drømt om varm kaffe lenge. Det er ganske kaldt.
-Vi kjørte åtte mil. Ganske kaldt. -Absolutt. Ja.
Det er den med ost. Ok.
Hver gang vi lader, setter vi et lite klistremerke.
-Navnet på showet vårt. -Som...
Ok.
GRENSEKRYSSING
Her er vi på vei mot Chile.
Vi har grensekryssingen rett framfor oss.
Landskapet i dag har vært flatt og åpent.
Vi har vært heldige som ikke fikk vind,
for det er visst vind veldig ofte.
Men ikke for oss i dag. Og det er bare iskaldt. Det er alt.
Men vi er pakket inn så godt vi kan.
Sånn pakker vi.
Vi er i Argentina. Vi er på en øygruppe, ikke sant?
Det er en rekke med øyer her nede,
og vi tar en snarvei fra Argentina til Chile.
Så kommer vi inn i Argentina igjen snart.
Men vi er på vei til en by som heter Punta Arenas.
GRENSEKRYSSING
Se. Vi har to plugger her. Så...
Vi kan ta dem gjennom vinduet.
Det gjør susen. Uno momento.
Sånn ja.
Argentina og Chile, vår første grensekryssing.
Jeg skrur av babyen min.
-Godt å se dere. Bra. -Går det bra?
-Hvordan er tærne? -Ålreit?
Ja, bra. Jeg har det bra.
Greit.
Ålreit. Da drar vi, da, til Chile.
Har du pass?
Er det en chilensk katt eller en argentinsk?
Stemple kortet mitt nå, med Ewan McGregor.
Takk, sir. Takk.
-Hvor mange ganger til... -Fire.
...må vi inn og ut... Ja?
-Ja. -Ja.
Skal vi inn i Chile fire ganger til?
LOKAL PRODUSENT
-Umulig. Nei. -Vi skal inn i Chile...
-To ganger. -Vi drar inn i Chile nå, én.
Vi drar ut av Chile.
Så vi møter ham ved grensen igjen når dere drar inn i Argentina.
-Det var det jeg telte. -Skjønner.
Så drar vi ut og inn. Ja. To ganger til inn i Chile.
-Ser vi Claudio hver gang? -Et par til.
-Ikke Supermann... -Helten
TOLLAGENT
...eller Batman, ring Claudio.
Kom igjen, Claudio.
-Det er godt. Veldig godt. -Si. Stor.
Den har en veldig... Her.
Og du må visst sende den mot venstre. Klart.
Ja. Se på det.
Denne kommer fra Misiones-provinsen.
Gracias. Ja.
Fra Misiones ved den brasilianske grensen.
Der borte drikker vi mye mate-te.
GRENSEVAKT
En Brazil?
Ja. Mye mate-te.
Du legger bladene i, heller i varmt vann, og så drikker du den.
Det er et symbol på vennskap.
Gracias.
Her oppe, langs denne veien, er det en grusvei.
Vi har vært på faste veier så langt, asfaltveier...
...hele tiden.
Og nå skal vi ut på grusveier for første gang.
Litt grus-action.
Jeg vet. Sprøtt, ikke sant? Ok.
Jeg har alltid hørt at på grus
skal man ha lette hender på håndtakene.
Lett grep. Nesten som om du spiller piano.
Du skal kunne vifte litt med fingrene.
For du må la sykkelen bevege seg litt under deg.
Jo mer du holder, jo mer stritter den. Sykkelen vil bevege seg under deg.
Så om du holder veldig hardt, så...
Sykkelen må prøve å bevege deg også, skjønner?
Og så, du vet, se framover, så langt fram du kan.
GRENSEKRYSSING
Vi skal dra og se pingviner i dag,
og jeg er ganske spent,
for jeg har aldri sett ville pingviner.
Det var dette jeg håpet på
da jeg tenkte på Patagonia og Chile og Argentina
og alle disse stedene. Så vakre.
Litt kinkig,
for vi skal dra og se pingvinene, og vi er nede i seks mil.
Og etter at vi har sett pingvinene,
har vi drøyt ni mil på å komme oss til der vi tar fergen.
Vi plugget ikke syklene inn med en gang vi kom til grensen.
Vi skal lade syklene her nede fra Sprinter-vanen
mens vi ser på pingvinene en time eller to.
Men klokka er fire alt, og da blir den seks innen vi drar.
Og når solen går ned, er det veldig kaldt her.
Jeg tror vi har feilberegnet ladingen vår.
Men det blir utrolig å se pingvinene. Det blir bra.
Ja.
-Inn her? -Vi kobler fra denne.
Vi plugger inn her, for vi har et solpanel her.
All elektrisiteten som går inn her kommer fra solen.
Så stapper vi småen inn her.
Den går inn. Og forhåpentlig lader den.
Får vi ikke ladet nå, rekker vi ikke fergen,
og da blir værende her ute i kulden.
Den lader ikke.
Nei, ikke bueno. Ikke bueno.
Jeg trodde jeg mistet lua mi. Det ville vært katastrofe.
Dårlig hår har aldri sett så bra ut.
Ja, det er pluggen. Sikringen glipper i pluggen.
Ja.
Nei. Jeg dro ut pluggen. Nå skulle det gå.
-Lader den nå? -Nei.
Vi kunne ikke lade fra solpanelene,
så vi får se om vi kan lade fra Shirlys forskningsstasjon.
Dette er hjemmet vårt her.
Disse er vakre.
VILLMARKSVAKT
Det er en veldig flott sykkel å kjøre.
-Den er stille. Ingen lyd. -Ja? Stille?
-Ja? -Og den er jevn. Den er veldig fin.
Om ti år, null problem.
-Null problem. -Null problem.
For da vil alle ha elektriske kjøretøy.
-Men nå... -Ja. Bare starten.
Bare starten, ja. Vi er litt foran utviklingen.
-Dette er fint. -Fint, ikke sant?
Lite hus.
-Det gikk. -Hvor er du?
-Her. -Er du der?
Husk at vi snakket om chilensk... "Få tak i en chilensk adapter."
Ja.
Og vi sa: "Nei, vi trenger ingen, for det er en på hotellet."
Si meg når.
-Ok. -Bra?
Pang. Ja! Nå snakker vi.
Ewan, jeg tror ikke de syklene vil lade.
Kraften er... Det er solkraft.
Så de går bare på batterier også.
Pingüino Rey naturreservat er et bevaringsinitiativ
og den eneste kolonien av kongepingviner i Latin-Amerika.
Her er kongepingvinen.
Den lange forplantningssyklusen gjør at vi kan vi se dem her hele året.
VILLMARKSVAKT
Er det rovdyr der ute? Hva spiser dem?
Det er ikke mange rovdyr, for det er ikke en dyp bukt.
Ok.
-Oi. -Småtasser.
Oi.
Det ser litt ut som hvordan jeg føler meg på sykkelen i kulden.
For de er så... De har så masse fjær.
Sånn føler jeg meg på sykkelen,
for det er så mange lag.
Se på den lille ungen bak. Den ser så fluffy ut.
Fluffy-duffy.
Så...
Ja.
Vi må klare oss selv mye bedre enn dette.
Vi kom hit. Det er det som teller. Vi er her.
Det er å ikke komme dit som er flott.
-Her er en liten gave fra oss. -Gracias. Tusen takk.
-Vær så god, Ewan. -Takk.
Så snilt. Jeg putter den i lommen.
-Ja, ikke glem oss. -Gracias.
Syklene har ikke ladet, så nå står vi fast.
Tid er viktig med tanke på varmen.
-Hvor skal dere? -Vi kunne blitt her.
-Ja. -Det ville jeg likt,
for det ville vært et flott sted å finne.
-Hadde vært flott. -Men...
Det gikk ikke å lade syklene i det hele tatt.
-Er ikke fergene hver time? -Nei.
Så det er bare én... Når er fergen?
Én klokka 19 i kveld og én 14 i morgen.
Men vi finner ut om det er én før 14.
Ok. Ålreit.
Det er et lite hotell som er stengt, men det er 1,5 mil til.
Husker du når vi kom ned?
Jeg sa: "Der er et hotellskilt." Der.
Siden vi mistet tre dager i Ushuaia, må vi tilbake til tidsskjema.
Vanene skal prøve å nå fergen i kveld
Syklene finner forhåpentlig et sted å lade på veien.
Det var ved siden av en stor låve, hva? Dette stedet?
Forhåpentlig får vi hotellet til å åpne for oss,
og da kan vi lade der.
Ja.
Jeg har lite batteri igjen på laderen. Vi har lite batteri på bilen.
Vi har lite diesel i Sprinteren.
Og vi har snart ikke flere overnattingsmuligheter.
Fergen går om én time. Det er perfekt.
Flotte klær.
Gracias. Gracias amigo.
-Er det ok? -Det er ok.
-Perfekt. -Ok.
Carlos venter på deg inne.
-Takk. -Carlos.
-Lukten av fersk maling. -Her.
-Gracias. Jeg heter Ewan. -Carlos.
Hyggelig. Charley.
Hyggelig. For et nydelig sted du har.
Om vi kjører i 80 kilometer i timen, når vi det akkurat
om vi får den tiden jeg prøver å kjøpe av dem.
Snakk med dem på radioen. Men radioen er nesten ute.
Det er Los Angeles.
Kan du si til ham at vi er takknemlige? For jeg vet dere ikke har åpent.
Vi er veldig takknemlig for at dere tar oss imot.
-Ok. Vi trenger to. -Én...
Én der og der, ok. Jeg mener, gjennom vinduet?
Ok.
Flaks? Ålreit, Charley. Prøv.
-Bedre at denne går inn. -Directo.
Si, directo. Si.
Hva heter du?
-Nur. Tami Nur. -Nur?
-Ja. -Nur. Gracias, Nur.
Ja! Vi lader!
Ja. Ok, bra. Bra.
-Kraften med dere. -Takk, sir.
Kraften være med deg.
Denne herremannen var grei og lot oss bo på hotellet sitt
som egentlig er stengt nå.
Og han åpnet for oss og vi...
Her, vi har plugget inn Charleys sykkel...
...og min sykkel plugget inn.
Men jeg er neimen ikke sikker på om de er så gode ladere,
og føler på meg at de ikke er det.
Vet du hva som er det fine ved å være i en bil
som snart dør uten batteri i denne delen av verden?
Du føler deg som en utforsker.
Ja.
Hva er prosenten din?
-Jeg er på ni, ti. -Vi har én.
Vi bør taue først, ja?
Ja, Russ, første tauelading er din.
Høres ut som Dave og Russ har hendene fulle,
og vi sitter her på dette sære hotellet.
Det er problemet. Det er det å gjøre det for elektriske kjøretøyers skyld,
og det å gjøre det for opplevelsen, du vet,
opplevelsesreise og det er spørsmålet.
Tror ikke vi kommer oss herfra.
-I live. -I live.
Og dette gir en slags følelse av, du vet,
skrekkfilm, skjønner?
Alle er tomme for bensin, og vi er tomme for batteri.
Med 1,5 mil igjen.
Kan vi ikke taue den som er død?
Jeg følger så langt det går, dør jeg, henter du meg.
Ok.
Jeg sier bare at jeg dro på dette store eventyret til flere land
uten reiseadapter.
Alt snakkingen om elektrisitet i årevis, så tok jeg ikke med reiseadapter.
For en idiot.
For øyeblikket har Ewan og Charley bare en chilensk adapter som det.
Jeg mener, vi lærer.
Du vet vi tar en risiko med alt dette elektriske,
og nå er vi tomme midt i ingenmannsland.
Om vi kan få denne til guttene,
kan de lade syklene til i morgen.
-Ja, det er kaldt, hva? -Ja.
Og det er veldig kaldt. Utrolig så kaldt det er.
Jeg fryser litt.
Ja, det er iskaldt.
Men du må puste rolig.
Vi har fjernet isen her.
Dette er vanskeligere enn vi trodde.
Guttene står fast der ute i kulden,
og vi har heller ikke særlig flaks.
Jeg er fra Chicago.
Jeg burde ikke fryse, men dette er kaldt.
Trodde jammen ikke vi måtte prøve tauenødlading
på dag én.
Ok.
Interessant. Den går ikke ut nå.
-Nei, den sluknet. -Hvordan går det?
Vi prøver å skjønne grensene for kjøretøyene.
Så vi tester dem.
Ikke overraskende er vi nå på grensen.
Og du vet, vi er 1,6 mil fra reisemålet vårt.
Lettere stigning forut.
Denne skal dit, jeg tar den andre inn.
Om du har... Om det fins en varmevifte,
sett varmeviften opp mot tanken.
Det er kulden som potensielt kan være ille.
Ok.
Tror du det er kulden? Er det derfor den ikke lader?
Aldri si aldri. Ja, det skal vi.
Er vi klare? Er det to... Nei.
Hva med dette teppet?
-Ja, teppene er nede, hva? -Er de?
Ja. Jeg tror det.
Vil du ha sykkelen på dette teppet? Er det ok?
Det er ok.
-Dette er tøft for meg. -Jepp.
-To, tre. -Ja.
Ok.
-Du er inne. -Ok.
Ok.
Ok. Ja. Jeg har den her.
-Nydelig. -Godt jobba, dere.
Den er ikke helt frossen. Men ganske frossen.
Kaffen også?
Sånn ja.
Tror det er alt jeg har. Så mye for optimisme.
-Jeg gir dem beskjed. -Ja, Bryan, tror jeg er tom.
Ja, jeg er tom for strøm.
Må vi legge noe...
...noe under, sånn at ikke gulvet blir ødelagt når isen smelter?
Eller er disse teppene nok?
Vi plugger den inn i denne andre kretsen.
Begge kom opp, så begge skrudde seg på.
-De blir varme. -Se, det smelter alt.
Den varmes opp alt. Utrolig.
Kom igjen. Min er 28 prosent.
Om det funker, kan vi lade dem fra huset
mens huset sover, om du vil.
-Ja. -Hele natten.
Innen vi tar dem ut i morgen tidlig,
-er det mer kraft. -Ja, ok.
Jeg ville ikke ta henne ned på null. Men det gjorde jeg.
Og jeg antar at, du vet,
forhold defineres av hvordan du takler vanskelige tider,
ikke hvordan du takler gode tider.
Det er stor sjanse for at Ewan og Charley ikke får ladet.
Og nå er det farlig kaldt, og bilene våre er døde.
Så...
Så vi vet at det er et stort kuldeproblem.
Når de er veldig kalde, vil de ikke lade.
Og at om du tar alt fra én krets...
Det er derfor han bruker to kabler og to forskjellige kretser.
Men greia er, hvordan vet du det?
Hvordan tester du en krets? Hvordan tester...
Ideelt sett ville du nok gjort det her,
og så ville den andre vært plugget inn på kjøkkenet.
Vet du, kanskje...
-Strømmen gikk. -Faen.
Tekst: Tanja Dromnes