Mēs nobrauksim 21 000 km cauri 13 valstīm.
No Ušvajas cauri Argentīnai un Čīlei brauksim uz Atakamas tuksnesi,
tad dosimies uz Lapasu, šķērsosim Titikakas ezeru,
turpināsim ceļu gar Andiem uz Kolumbiju, tad pāri Panamai,
cauri Centrālamerikai un Meksikai un 100 dienas vēlāk nonāksim Losandželosā.
RASS MALKINS REŽISORS PRODUCENTS
Mēs puišiem iedosim videokameras,
un viņiem būs kameras ar mikrofoniem arī pie ķiverēm,
lai viņi braucot var filmēt paši.
Vai tas ir ceļš? Ak dievs!
DEIVIDS ALEKSEINIANS REŽISORS PRODUCENTS
Būs arī trešais motocikls,
ar to brauks operators Klaudio.
Turklāt mēs ar Rasu brauksim divos elektropikapos,
kopā ar mums būs operatori Džimijs,
Entonijs un Teilors, kuri palīdzēs arī ar loģistiku.
Mēs filmēsim puišus no mašīnām,
satiksimies ar viņiem pie robežām,
bet tā motociklisti brauks vieni paši.
-Neizskatās silti. -Neizskatās īpaši silti.
LAIPNI LŪDZAM UŠVAJĀ
Visiem ir sniegadēļi.
Lidojot šurp, sniegs būtībā bija kalnu augšpusē.
Un visi ceļi ir lejā ielejās.
Tā ka es nedomāju, ka sniegs ir zemāk par...
-Jā. -...kalnu augšējo trešdaļu.
Ak jā. Laukā burtiski ir sniegs.
Vai arī tikai balts betons?
Nē, tas ir balts betons.
-Jā, nevajag... -Labi, man nav paranoja.
Es nekrītu panikā. Es nekrītu panikā. Esmu mierīgs. Esmu mierīgs.
Šis ir grūtākais - dabūt ratiņus līdz mašīnai, nevis močus - līdz LA.
-Skat! Tur ir Rivian. Klusa. -Tā ir tik klusa. Jauki.
Tas ir brīnums, ka tās mašīnas ir te,
jo tās tika saliktas tikai pagājušajā nedēļā.
Kā iet? Kāds bija lidojums?
-Labi, draugs. Kā tev? -Fantastiski.
Ak dievs. Tajā ir varena tehnoloģija.
Bija lieliski redzēt un izbraukt Rivian mašīnās.
Bija jauki redzēt, cik Deivids ir sajūsmināts par mašīnām
un cik satriecoši ir tie puiši, kuri salika mašīnas -
tiešām ļoti ātri.
Neviens nekad ar tām nav braucis.
Tas ir pilnīgs prototips.
Rivian uzbūvēja šīs divas elektromašīnas speciāli šim ceļojumam.
Mēs brauksim ar tevi, Deiv?
Viņš negrib, ka filmē, jo brauks pirmo reizi.
Vai es uzreiz kustēšos, vai man jāpiespiež bremze?
-Jāpiespiež bremze. -Kameras filmē nepārtraukti.
Labi, bremzēt un pieturēt.
-Saki, ko tu domā? -Jūtos, kā zaudējot nevainību.
Spēj noticēt?
Ko teiksi, Bhuš? Tā ir patiesība.
Šī ir...
BHUŠANS 'RIVIAN'
...pati pirmā Rivian mašīna. Numurs 000001.
Un man prieks, ka mani paņēma Rivian, kuru es būvēju...
pirms četrām dienām.
Apstāšanās, atpakaļgaita, neitrālais, braukt.
Esam klāt!
Iesildīsim riepas!
-Kas to izdarīja? -Tu piespiedi?
-Nē. -Jā, domāju gan.
-Bija. -Es neaiztiku signāltauri.
Signāltaure ir pie tava labā ceļa. Tā...
-Tā ir te. -Taure ir uz tava ceļa?
Jā.
Tas ir satriecoši.
UŠVAJA ARGENTĪNA
Tik lielu sniegu mēs negaidījām.
Mēs ieradāmies ziemas beigās,
bet viss ir piesnidzis.
Ak vai. Tas ir ledus.
Situācija nav patīkama,
mēs pat nezinām, vai ir droši braukt ar močiem.
Un tas mūsu vietējo producentu Maksu dara nervozu, kad varēsim sākt ceļu.
Es nedomāju, ka viņi īsti zina...
MAKSS VIETĒJAIS PRODUCENTS
...ar ko viņiem būs jāsaskaras,
īpaši ar pretvēju.
Ir stāsti, ka vējš apmetis riņķī mašīnas.
Un, iespējams, viņi neatskārst, ka pretvējš var būt visu laiku.
Tāpēc šo moču sniegums plus, es nezinu,
ceļu veids, ledus, sniegs, aukstums, augstums
to spēli var pilnīgi mainīt, vai ne?
Jā.
-Mans tētis vakar. -Ko viņš teica?
"Nu, varējāt paskatīties...
Varējāt paskatīties, kāds tur laiks, pirms braucāt."
-Paskatījāmies! -Sāku viņam melot.
Teicu: "Jā, paskatījāmies. Bija pavasaris, te ir pavasaris.
Tā bija negaidīta sniegavētra." Vieni vienīgi meli.
Jo nodomāju: "Viņam taisnība. Bija jāapskatās, kāds ir laiks."
Šo ceļojumu veic daudz cilvēku,
no ziemeļiem uz dienvidiem, un viņu ceļš beidzas te.
Un viņi runā par šo jocīgo pilsētiņu,
ka sasniedz ceļojuma beigas un nonāk šeit, vai ne.
Var pastaigāties. Tā ir dīvaina vietiņa. Tomēr forša.
Šajā vietā nenonāk nejauši.
Saprotat? Nevar... Nevar Ušvajā ieskriet neviļus.
Tāpēc tajā ir jocīga un interesanta gaisotne, kas man ļoti patīk.
Mēs degam nepacietībā ieraudzīt močus,
kas, tāpat kā Rivian, ir sūtīti tūkstošiem kilometrus tālu.
Dos, tres.
Forši, tie ir lieliski.
Nu, te nu mēs esam, Dienvidamerikā. Neticami.
Starp citu, paldies par pūlēm.
-Varens ceļojums. -Tā bija.
REIČELA 'HARLEY-DAVIDSON'
Tie atstāja Milvoki...
pagājušajā trešdienā.
Ak dievs! Tas ir lielisks, ne?
Tik jauki pie kaut kā strādāt.
Domāju, ir labi.
Mēs esam Ušvajā. Ak jā. Pirmo reizi.
Man vajadzēja trīs nedēļas, lai iemācītos pateikt "Ušvaja".
-Otru pārlikt pāri. -Viss.
Labi.
-Mocis darbojas. -Labi.
Uzmanīgi ar krāsu!
Labi.
Televīzijā izskatās tik vienkārši, vai ne?
Ja jūs mēģināt to mājās, es ieteiktu darīt tā...
aizejiet prom, iedzeriet tasi tējas un tad pielavieties tam...
kad tas to negaida, un tad ķerieties klāt.
Ja mocis nezinās, ka jūs nākat, tas padosies daudz vieglāk.
-Es izņēmu, Jūen... Šie nāk nost. -Šie jāizņem.
RAIANS 'HARLEY-DAVIDSON'
-Tos ielikām pārvešanai. -Labi. Tāpēc es...
-Jā, jā. -Tāpēc.
Es domāju: "Vai es esmu dumjš?"
Neviens neatbildēja uz to jautājumu. Nē, bija ļoti kluss.
Šis ir modernākais Sprinter busiņš un vedīs daļu filmēšanas aprīkojuma.
-Tik forši, vecīt. -Vienkārši brīnišķīgi.
Vērot, kā iznāk ārā saules paneļi. Ak dievs. Brīnišķīgi.
Es meklēju vietu savam zvaniņam.
Šis ir veiksmes zvaniņš, ko mums iedeva
Harley-Davidson galvenais dizainers Milvoki.
Tas domāts ceļu dēmonu aizdzīšanai.
Nejauko ceļu dēmonu aizdzīšanai. Es gribu to piekarināt te apakšā.
-Labi, nelielas derības. -Ko? Kurš šo nolauzīs?
Cik dienu būs nobraukts, līdz pagrieziena rādītājs karāsies zemē?
Cik ilgs laiks paies, līdz es vienu nolauzīšu?
-Kā tu domā? -Es teiktu...
stunda.
-Izskatās labi, Jūen. -Esmu tos redzējis.
Londonas kurjeriem, vai ne?
Teikšu tev tā. Tā kā laukā ir tāds sniegs, zini...
Es būšu ļoti pateicīgs. Tā bija mana ideja.
Es...
Gribu, lai visi to zina.
Katru dienu, kad tavām rokām būs silti un jauki,
-vari teikt: "O, Jūen." -Es tevi mīlu, Jūen.
"Paldies, draugs. Paldies par roku sildītājiem."
-Paldies. -Moči izskatās lieliski.
Tāpēc mēs to nosvinēsim ar Argentīnas slaveno ēdienu - asado.
-Lūdzu, puiši! -Ak dievs.
Lūdzu!
Te jums būs jērs, pa gabaliņam no katras daļas.
-Oho. Labi. Es ķeršos klāt, Čārlij. -Ķeries klāt!
Oho. Kūst mutē.
Dažas mērces, tipiskas mērces. Zaļā ir čimičurri.
-Labi. Skaidrs. -Tieši tā. Jā.
Un otra ir sīpolu un piparu maisījums.
Bon appétit.
Vai viņš teica čili?
-Čimi, čimi, čurri, čurri. -Čurri čili. Čimi čurrī.
Čārlijs teica, ka viņš ieguva otro vietu Celebrity Master Chef?
-Jā. -Un viņš brauca Dakaras rallijā.
Jā, braucu.
Mēs aprunāsimies ar Reičelu par lādēšanu.
Močiem vajag 120 voltus, parasto mājas kontaktligzdas spriegumu,
lai mūsu ceļojums izdotos.
Ak dievs, atkal snieg. Lieliski.
"Salon de Eventos". Izklausās pēc mums, ne?
Jā, izklausās.
Šiem močiem ir dažādi savienotāji.
Ieslēdz šo. Lādētāju - tur. Un tas pārveido uz 480 voltiem.
Mums ir divi šie, katram mocim pa vienam.
Bet kad mums nav...
Kad mēs neesam ar jums un mums nav tās kastes.
Tā jums jāņem līdzi.
Mēs nevaram to vest visu ceļu līdz Losandželosai.
Nebūs iespējams to uzlikt moča aizmugurē.
Mums... lai būtu skaidrība... ja mēs nevarēsim...
Ja nevarēsim lādēt ar 120 voltu spriegumu, tad šie moči ceļojumam nederēs.
Ziniet, mēs šurp braucām ar taksometru, ķiķinājām un smējāmies,
un mums bija jauka pēcpusdiena.
Un mēs gribējām šopēcpusdien izmēģināt močus.
Bet, ziniet, viņiem bija... Viņiem bija citas lietas...
Viņiem bija šis tas jādara un jānokārto.
Un tā mēs atbraucām šurp.
Un bija klasiskā attieksme, ziniet...
neuztrauksim nevienu, nevienam neko neteiksim.
Pieņemt lēmumu braukt ar elektromoci mums bija grūti,
jo mēs gribējām saglabāt ceļojuma pieredzi,
lai nebūtu tikai jādomā par motociklu un mašīnu lādēšanu.
Bet mēs izšķīrāmies to darīt, jo domājām, ka mums būs iespējas un...
Jā, mēs zinājām, ka pārsvarā lādēsim cilvēku mājās,
kafejnīcās vai, jūs saprotat, iespraužot kaut kur sienā.
Tas bija domāts galvenais uzlādes veids,
kā arī iespēja ik pa laikam veikt ātro uzlādi ar 240 voltiem.
Bet, ja nevar izmantot 120 voltus, ja to nevar...
mēs nevaram veikt ceļojumu ar šiem močiem. Tiešām nevaram.
Šodien viss aizgāja nedaudz šķērsām, jo, ziniet,
Harley negrib teikt, un es saprotu - kāpēc...
Viņi nav veikuši kārtīgu testēšanu.
Viņi negrib teikt, ka lādēšana ar 120 V jau ir uzticama.
Ir par agru.
Viņi vēl nav sākuši tos močus pārdot.
Tāpēc es zinu, proti...
Es zinu, ka Čārlijs ar Jūenu abi... Viņi tāpat jau ir nobažījušies.
Pat ja viņi brauktu ar benzīna močiem,
viņi būtu nobažījušies, jo šis ir īpašs ceļojums.
Bet te ir tik daudz mainīgo lielumu. Viss ir prototips.
Komanda mēģina visu salāgot,
bet varbūt ir par agru, lai kas tāds izdotos.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Es nevaru pagulēt.
Es sāku, varētu teikt, pārdomāt.
Varbūt mums vajadzēja braukt ar parastajiem močiem.
Tā būtu milzīga vilšanās, ja mēs nevarētu braukt ar elektromočiem.
3:22 no rīta. Joprojām nevaru aizmigt.
Puisis blakusistabā krāc kā... Paklausieties!
Jūs varat dzirdēt.
Nakts vidū domas jaucas pa galvu, vai ne?
Tās tur vienkārši maisās.
Ja nu moči neies? Ja nu nevarēsim močus uzlādēt?
Ja nu rīt snigs? Es tikai gribu gulēt.
Šodien varētu iet pēc mūsu plāna.
Harley varētu būt risinājums.
Harley uzlādes sistēmā ir viena sīka detaļa,
ko viņi grib nomainīt, lai padarītu to izturīgāku.
Bet Ušvajā tādas nav, tāpēc mums jāsagaida tā detaļa.
Tā ir kā motocikla atslēga.
Saprotu, nesakarīgi, bet tā ir tāda sīka detaļa...
Tas ir uzlabojums mocim...
SARUNA AR MUITAS DARBINIEKU
...kas ļaus to lādēt, saprotat?
Kā jūs zināt, tie ir elektromotocikli.
Un bez tās sīkās detaļas mēs nevaram sākt ceļojumu.
Un puiši sāk zaudēt prātu.
Tagad tu mani redzi?
Veci čaļi ar moderno tehnoloģiju,
bet ķivere ir diezgan smaga.
-Jā, ir smaga. -Jā, pēc sajūtas ļoti smaga.
Jāpaņem tējkarote cementa...
-Tā viņa teica. -...un jānostiprina.
Aizkavējamies vēl par dienu. Tāpēc dosimies aplūkot pilsētu.
Varu derēt, viņiem ir siltas drēbes.
Viņi te nepārdod šortus, ne?
-Jauka krāsa. -Man nav mīļākās krāsas cepurei.
Man nepatīk valkāt cepuri. Saproti?
Un man ir īss kakls.
Tu varētu ņemt šo ar mirdzumiņiem.
Parādies. Tīri labi.
-Šī pelēkā laba? -Jā. Tā krāsa tev piestāv.
Izceļ tavas acis. Parādi.
Oho. Skat, kādas tēraudzilas.
Es viņdien pamanīju šo.
-Kūku veikals. Skat. -Kā tos sauca? Čimičurri?
Čimičurri, jā.
Bet vai to mērci, ko liek uz gaļas, arī nesauca čimičurri?
Nē, šie nav čimičurri. Šie ir...
-Tos var nopirkt arī Meksikā. -Čuričimmiji.
Čurkstošie čuričimiji.
Es domāju... Es domāju, tos sauc par čurro.
-Taisni virtuļi. -Jā.
Ejam atpakaļ! Reičela grib mums kaut ko parādīt.
Vakar vakarā saņēmām un pārbaudījām detaļas 120 V uzlādei.
Viss izdevās pasakaini.
Vispirms mēs to izmēģinājām ar JuiceBox lādētāju.
Tas ir 120 V maiņstrāvas lādētājs. Labās ziņas - tas darbojas.
-Lieliski. -Paldies.
-Paldies par visu. -Ak dievs. Esat paveikuši pasakainu darbu.
-Jā, liels paldies. -Paldies jums.
Mums ir dažādas uzlādes iespējas.
Mēs varam močus lādēt ar ātro lādētāju,
un mūsu maršrutā ir daži tādi uzstādīti,
kas tur paliks kā Long Way Up mantojums, tā varētu teikt.
Zināmā moču uzlādes sistēmas krīze,
šķiet, šodien ir mazinājusies.
Godīgi sakot, man ir nedaudz kauns, ka...
ka es izdarīju tādus...
Man jābūt mierīgam šādās situācijās,
un man šķiet, ka vakar es nebiju gluži mierīgs tādā situācijā, un...
Domāju, vairums mūsu bažu nāk no tā,
ka tajā ir dažas nezināmas lietas, saprotat?
Es gribu sākt ceļojumu. Es gribu doties prom.
Mēs esam Ušvajā,
un mums jābrauc uz ceļa sākumu.
Tur ir auto stāvlaukums, kur vairums, kuri dodas no ziemeļiem uz dienvidiem,
beidz savu ceļojumu. Būtībā tas ir ceļa gals.
Un līdz pusdienlaikam, dienas vidum
mēs dosimies ceļā, sāksim šo ceļojumu.
Esmu priecīgs kā Lerijs.
Nezinu, kas ir Lerijs un kāpēc priecīgs. Man nav ne jausmas.
Bet tā Lielbritānijā saka, kad ir priecīgi, - priecīgi kā Lerijs.
Viņam vajag misiju. Viņam tas patīk, saprotat?
Domāju, mēs tiešām varētu doties ceļā.
Mēs tiešām varētu likt moča riteņiem griezties.
Bhuš, pastum.
Tu jau brauc. Tu pirmais jau vari braukt.
-Jūen, tu mani dzirdi? -Jā, dzirdu.
Labi. Lieliski.
Meitas to uzdāvināja, pirms aizbraucu. Džamjana un Anuka. Veiksmei.
Tajā, ka ir jātiek galā ar visu ko citu, ir kas lielisks:
nav laika domāt par to, kas būtu jādara tev.
Tā pirms kādām piecām minūtēm es atskārtu: "O, johaidī.
Tev būs jābrauc ar pašu pirmo Rivian, kurš jebkad uzbūvēts."
Labi.
Laba sajūta braukt.
Ak dievs, tā ir. Es jūtos ļoti, kā tu saki...
Šobrīd sajūta nav stabila.
Mēs aizbraucām uz pašu ceļa galu Ugunszemes apakšā,
mēs braucām uz dienvidrietumiem un līdz pat mašīnu stāvlaukumam.
Un laukums, ko es tik daudz reižu biju redzējis blogos un ceļojumu žurnālos,
kurus rakstījuši Panamerikas lielceļu nobraukušie cilvēki,
kas braukuši no Aļaskas uz Dienvidameriku, no ziemeļiem uz dienvidiem...
Šajā auto stāvlaukumā viņi beidz savu ceļojumu.
Kā izskatās mani mati?
Kur ir grimētāja un friziere?
Sākas.
It kā mēs būtu nonākuši ceļojuma galā.
Ir svētku sajūta.
Bet īstenībā esam tikai ceļojuma sākumā.
Tā, Jūen, mums ir...
-Mums jābrauc kādi 24 000 km. -Jā.
Un...
Nu, es jūtu, ka esam ko sasnieguši, zini.
Mēs atbraucām šurp. Atbraucām uz ceļa galu.
-Man ir labi. Lai veicas! -Labi. Paldies.
Tiksimies ziemeļos. Uzlikšu vārīties tējkannu.
-Tiksimies LA. Labi. Atā! -Labi, paliec sveiks!
Šis ir īstais sākums.
Mēs esam pasaules apakšpusē, kur...
Paskatieties uz bērniem! Skat!
-Lai veicas! -Sveiki!
Tik jautri, ne?
Jūtos tā, it kā, šurp atbraucot, esam kaut ko sasnieguši.
Bet... Un tā arī ir.
Jo te nokļūt ir visai grūti.
Mēs gaidījām trīs vai četras dienas, bet... Jā.
-Bet nu mums jābrauc. -Si.
-Lai veicas, mīļais draugs! -Tev arī, Čārlij. Lai veicas!
Šis vēl viens ceļojums ar tevi dara mani tik laimīgu. Tas ir lieliski.
-Es zinu. -Es domāju, tas ir lieliski.
Aiziet, draugs.
-Labi, braucam. -Ja vien negribi paspiest roku.
Jā. Nu...
Es gribēju apstāties.
-Es tevi mīlu, draugs. -Es tevi arī, mīļais. Braucam.
-Labi. -Braucam!
UGUNSZEME ARGENTĪNA
21 000 KM LĪDZ LOSANDŽELOSAI
LIELCEĻA BEIGAS - TOLUINA
ČĪLES UN ARGENTĪNAS ROBEŽPUNKTS
PORVENIRA
Aizsargstikls vaļā. Svaigais gaiss pūš sejā.
-Jā, burvīgi. -Tik jauki doties prom.
Nu, mēs esam uz ceļa, Čārlij. Mēs esam ceļā, vecīt.
Tā ir. Ak dievs.
Mēs tik daudzus mēnešus par to domājām un...
-Jā. -...prātojām, kā tas būs...
-Jā, te nu mēs esam. -Un te nu mēs esam.
Tas bija apburošs starts. Jau no paša ceļojuma sākuma
mūs ieskāva sniegoti kalni,
nelieli jūras līcīši un skaisti meži.
Patiešām, nevarēja būt vēl burvīgāk.
Tas bija pilnīgs skaistums.
UŠVAJA
Tas kalns priekšā ir kā no Alpen pārslu pakas. Atceries?
-Ak dievs, jā. -Atgādina to.
Jēziņ. Paskaties. Alpen.
Nu, mēs braucam. Esam ceļā. Izbraucām no Ušvajas.
Mēs esam uz ceļa, klaja ceļa. Braucam kalnā.
Kalni ir vienreizīgi. Vienkārši vienreizīgi.
Mēs atrodamies uz salas, kas to dara vēl interesantāku.
Ir auksts, bet ļoti skaisti.
Tik labi sajust ceļu zem moča. Un mani pilda...
prieks, ka beidzot esam ceļā un esam izrāvušies.
Un ainava ir pasakaina. Ak dievs.
Es šodien biju, jāsaka, tādā sajūsmā, un bija satriecoši.
Un mēs dabūjām jauno kabeļu sistēmu,
un izskatās, ka ar to mums būs daudz vienkāršāk.
Tā ka nu mums ir reālas iespējas. Reālas iespējas.
Nu, izskatās tiešām burvīgi,
ka sākam ceļu, sniega ieskauti.
-Nudien, tas ir trakums. -Kur tik mēs nenonākam, ne?
-Tā ir. -Saproti?
Domāju, ka nebiju braucis ar moci vietā,
kur cilvēki slēpo.
Oho. Cik šī pasaules daļa ir skaista!
Tā tiešām ir satriecoši skaista, ne?
Tik jocīgi.
Es skatos uz tevi šajā ainavā sēžam uz moča.
Kā vecos laikos, Čārlij.
Mēs neesam tos močus lādējuši.
-Ne reizi, Čārlij. -Nē, nekad.
TOLUINA ARGENTĪNA
Un mēs pat nezinām, vai izdosies.
-Labi, paskaties! -Tiešām izskatās satriecoši.
Paskaties!
Cerams, ka sanāks.
-Moči izslēgti. -Pirmā reize.
Pirmā reize, vecīt.
Tas ir satriecoši, ne?
Vai mēs, zini... Paskaties uz to maiznieci...
Vai tie ir... Izskatās pēc Kornvolas pīrāgiem.
Piedod, saputrojos ar ēdienu. Laikam esmu izsalcis.
Kontaktējam iekšā, vai arī mums kādam jājautā?
-Domā, darām to? -Domāju, mums jādara.
Apskatīsimies, vai viss ir...
vai viss ir ieslēgts.
Tie ir uz leju. Tiem arī būtu jābūt uz augšu.
Nu redzēs. Turam īkšķi.
-Iet uz augšu. Skat! Lādē. -Lādē.
"Paredzamais laiks līdz pilnam."
Te, skat! Līdz pilnam - 6 stundas un 56 minūtes.
-Līdz pilnam. -Nu, tas nekas.
Labdien! Prieks redzēt.
-Klaudio. -Tas ir Klaudio.
Klaudio.
Arī Klaudio.
-Tavs tēvs nodibināja ceptuvi? -Jā, mans tēvs viens pats.
FRANKO MENEDŽERIS
Viņš atbrauca no... Maras del Platas Buenosairesas provincē.
Es ieteicu tēvam šos pielikt, jo tā ir jaunā pasaule, kas tuvojas.
Tas ir labi...
-Planētai, jā. -Planētai.
-Mums kaut kas jādara. -Mums ir jāmaina.
Mums ir tā jāmaina.
-Jā. Jā, jā. Satriecoša ideja. -Es gribu, es... Satriecoša ideja.
Kā tu domā, vai tā ir pirmā reize...
-To lieto pirmo reizi? -Jā. Jā.
-Jā. -Tie ir veģetārie.
Tas ir...
CEPTA VISTA
...ar ceptu vistu.
Un tas ir ar eļļā ceptu vistu.
Krāsnī cepta gaļa. Visai forši. Vai nav burvīgi?
Proti, tā patiešām palīdz tādiem ārzemniekiem kā mums.
Dāmas.
-Hola. -Hola.
Kaut mēs labāk prastu spāņu valodu!
Visai skaidrs, ka tā sagādās problēmas.
Bet es diezgan ilgu laiku sapņoju par karstu kafiju. Ārā ir visai auksts.
-Mēs nobraucām 80 km. Visai auksts. -Tieši tā. Jā, jā.
Tas ir ar sieru. Mm. Labi.
Katru reizi lādējot mēs gribam pielīmēt uzlīmi.
-Tas ir mūsu šova nosaukums. -Kā...
Labi.
ČĪLE - ARGENTĪNA TOLUINA
ROBEŽPUNKTS
Mēs esam ceļā uz Čīli.
Tūlīt būs robežpunkts.
Un ainava šodien bijusi tiešām plakana un klaja.
Un mums noveicās, ka nebija vēja,
jo acīmredzot te ļoti, ļoti bieži ir ļoti vējains.
Bet mums šodien nebija vēja. Ir tikai ledains aukstums. Tas arī viss.
Bet mēs visi esam kārtīgi satuntuļojušies.
Tā mēs kravājamies.
Mēs esam Argentīnā. Mēs esam, ziniet, arhipelāgā, vai ne?
Te ir vesels salu puduris,
un mēs mainām valstis: no Argentīnas uz Čīli.
Un drīz mēs atgriezīsimies Argentīnā.
Bet mēs dodamies uz pilsētu, kuru sauc Puntaarenasa.
ARGENTĪNA / ČĪLE ROBEŽPUNKTS
Skat, te ir divas kontaktligzdas. Tā ka...
Mēs varētu ielaist vadu caur logu.
Tam vajadzētu izdoties. Un momento.
Nu re.
Argentīna un Čīle, mūsu pirmais robežpunkts.
Izslēgšu savu mazulīti.
-Prieks tevi redzēt. Labi. -Kā iet?
-Kā kāju pirksti? -Tev viss labi?
Jā, labi. Man viss kārtībā.
Forši.
Labi. Nu tad dodamies uz Čīli.
Tev ir pase?
Vai tas ir Čīles vai Argentīnas kaķis?
Liec zīmogu uz manas kartes, liec zīmogu Jūenam Makgregoram.
Paldies, ser. Paldies.
-Cik vēl reižu... -Četras.
...mums būs jāiebrauc un jāizbrauc... Tiešām?
-Jā. -Jā.
Mēs iebrauksim Čīlē vēl četras reizes?
NATIJA VIETĒJĀ PRODUCENTE
-Tas nevar būt. Nē. -Nē. Mēs iebrauksim Čīlē...
-Divreiz. -Mēs iebraucam Čīlē tagad, viena.
Mēs izbraucam no Čīles.
Mēs atkal satiksim viņu pie robežas, kad iebrauksiet Argentīnā.
-To es skaitīju. -Saprotu.
Tad mēs izbrauksim un iebrauksim. Jā. Vēl divas reizes jāiebrauc Čīlē.
-Un mums katru reizi jāsatiek Klaudio? -Vēl pāris.
-Ja netiekam pie Supermena... -Īstais varonis.
KLAUDIO MUITAS DARBINIEKS
...ja netiekam pie Betmena, jāzvana Klaudio.
Ejam, Klaudio.
-Zinu, tā ir ļoti garšīga. Ļoti. -Si. Liels trauks.
Tai ir ļoti... Lūdzu.
Acīmredzot jāpadod pa kreisi. Protams.
Jā. Paskaties.
Tas ir no Misjonesas provinces.
Gracias. Jā.
No Misjonesas provinces uz Brazīlijas robežas.
Tur mēs daudz dzeram mates tēju.
DŽONATANS ROBEŽSARGS
En Brazil?
Jā. Daudz mates tēju.
Ieliek lapiņas, uzlej ūdeni un tad dzer.
Tā ir draudzības simbols.
Gracias.
Uz turieni tālāk ir grants ceļš.
Un mēs līdz šim braucām pa betona, asfalta ceļiem...
visu laiku.
Un tagad tūlīt pirmo reizi brauksim pa grants ceļiem.
Tagad nedaudz grants.
Jā. Vai nav trakums? Labi.
Man vienmēr teikts, ka uz grants
stūre jātur viegli.
Jābūt vieglam tvērienam. Gandrīz vai kā spēlētu klavieres.
Zini, jāvar viegli pakustināt pirkstus.
Jo jāļauj mocim nedaudz kustēties zem tevis.
Jo stiprāk turi, jo vairāk tas pretojas. Mocis grib kustēties zem tevis.
Tāpēc, ja tu to turi ļoti stipri, tad...
Mocim arī jāvar kustināt tevi, saproti?
Un tad, zini, skaties uz priekšu, cik vien tālu vari.
ČĪLE - ARGENTĪNA ROBEŽPUNKTS
PORVENIRA
Mēs šodien dosimies apskatīt pingvīnus,
par ko esmu sajūsmā,
jo es nekad neesmu redzējis pingvīnus savvaļā.
Tieši ko tādu es cerēju ieraudzīt, tiešām,
kad domāju par Patagoniju, Čīli un Argentīnu,
un visām šīm vietām. Tās ir vienkārši skaistas.
Mums ir problēma,
jo dosimies skatīties pingvīnus, bet varam nobraukt tikai 65 km.
Un tad, kad būsim redzējuši pingvīnus,
mums jānobrauc kādi 100 km, lai nonāktu tur, kur būs prāmis.
Mēs neuzlādējām močus, kolīdz nonācām uz robežas.
Mēs te uzlādēsim močus no Sprinter busiņa,
kamēr skatīsimies pingvīnus - varbūt kādu stundu vai divas.
Bet ir jau četri, līdz ar to,
kad brauksim prom, būs jau seši.
Un, kad noriet saule, te ir ļoti, ļoti auksts.
Domāju, esam pilnīgi pārrēķinājušies ar lādēšanas laiku.
Bet būs satriecoši apskatīt pingvīnus. Tā ka, zini, ir arī kas labs.
Jā.
-Jābāž te, jā? -Atvienosim šo.
Mēs kontaktēsim tur, jo te mums ir saules enerģijas panelis.
Visa elektrība, kas tajā ir, nāk no saules.
Iespraužam šo mazulīti te.
Iegāja. Un, cerams, lādē.
Ja tagad neuzlādēsim, nepaspēsim uz prāmi,
būsim iesprūduši te aukstumā.
Puiši, nelādē.
No, no bueno. No bueno.
Man likās, ka pazaudēju cepuri. Tā būtu katastrofa.
Slikta frizūra nekad nav izskatījusies tik labi.
Jā, tā ir kontaktligzda. Drošinātājs atslēdz ligzdu.
Jā.
Nē, nē. Es nupat izrāvu kontaktdakšu. Tagad būtu jābūt.
-Tagad lādē? -Nē.
Mēs nevarējām uzlādēt no saules enerģijas paneļiem,
paskatīsimies, vai varēs uzlādēt Šērlijas pētnieciskajā stacijā.
Te ir mūsu mājas.
Nu, šie ir skaisti.
ŠĒRLIJA REINDŽERE
Ar šo moci ir patiesi burvīgi braukt.
-Tas ir kluss. Nav trokšņa. -Jā? Tas ir kluss?
-Jā? -Un tas gludi brauc. Ļoti jauki.
Pēc desmit gadiem nebūs problēmu.
-Nebūs problēmu. -Domāju, nebūs problēmu.
Tad visiem būs elektriskie transportlīdzekļi.
-Bet tagad... -Jā. Tas ir sākums.
Jā, sākums. Mēs steidzamies notikumiem pa priekšu.
-Te ir jauki. -Jauki, ne?
Sīka mājiņa.
-Nu, tas uzvarēja. -Kur tu esi?
-Te. -Tu esi tur?
Atceries, mēs runājām par Čīles... Ka jāpaņem Čīles adapters.
Jā.
Un noteicām: "Nē, mums nevajadzēs, jo viesnīcā būs."
Saki, kad.
-Labi. -Var?
Ir. Lēkājam no sajūsmas.
Jūen, es nedomāju, ka tos močus varēs uzlādēt.
Tā enerģija ir... Saules enerģija.
Viņi arī to ņem no akumulatoriem.
Karalisko pingvīnu Dabas rezervāts ir sugas aizsardzības iniciatīva,
un tā ir vienīgā karalisko pingvīnu kolonija Latīņamerikā.
Tas ir karaliskais pingvīns.
Tiem ir ļoti ilgs vairošanās cikls, tāpēc redzam tos te visu gadu.
HELKA REINDŽERE
Vai tiem te ir ienaidnieki? Kas tos ēd?
Tiem te nav daudz ienaidnieku, jo šis nav ļoti dziļš līcis.
Labi.
-Oho. -Mazulīši.
Tas nedaudz līdzinās tam, kā es izskatos aukstumā uz moča.
Jo tiem ir tik... Tiem ir tik ļoti biezs apspalvojums.
Tā es jūtos uz moča,
jo ir visas tās kārtas.
Paskaties uz to mazuli aizmugurē. Izskatās tik ļoti sabozis spalvas.
Boztin sabozies.
Tā nu...
Jā.
Mums vajadzēs visu izplānot daudz labāk.
Mēs tikām šurp. Tikai tas ir svarīgi. Mēs esam te.
Ne jau tas, ka netiksim tur, ir lieliski.
-Te jums maza dāvaniņa no mums. -Gracias. Liels paldies.
-Nav par ko, Jūen. -Paldies. Paldies.
Ļoti laipni. Ielikšu kabatā.
-Jā, neaizmirstiet mūs. -Gracias.
Močus neizdevās uzlādēt, tāpēc esam nedaudz iesprūduši.
Laiks ir no svara karstuma dēļ.
-Kurp jūs dodaties? -Labprāt būtu palikuši te.
-Jā. -Man īstenībā būtu paticis,
jo tā būtu pasakaina vieta, kur būt.
-Tas būtu burvīgi. -Bet...
Moči vispār nelādējās.
-Tad prāmji nav katru stundu? -Nē.
Tad ir tikai viens... Cikos ir prāmji?
Viens ir šovakar septiņos, otrs - rīt divos dienā.
Mēģināsim noskaidrot, vai ir kāds pirms diviem.
Labi. Skaidrs.
Tur ir neliela slēgta viesnīca, 16 km pa to ceļu.
Atceries, kad braucām šurp?
Es teicu: "Tur ir norāde uz viesnīcu." Tā ir tā.
Mēs Ušvajā zaudējām trīs dienas, tāpēc mums jātiek atpakaļ grafikā.
Mašīnas mēģinās šovakar paspēt uz prāmi.
Močiem, cerams, pa ceļam atradīs kādu vietu, kur tos uzlādēt.
Tas bija blakus lielam šķūnim, jā? Tā vieta.
Cerams, ka viņi mums atvērs to viesnīcu
un varēsim uzlādēt močus tur.
Jā.
Man beidzas akumulators lādētājam. Mums beidzas akumulators mašīnai.
Mums beidzas dīzeļdegviela Sprinter busiņam.
Un mums vairs nav variantu, kur palikt.
Un prāmis atiet pēc stundas. Burvīga situācija.
Skaists tērps.
Gracias. Gracias, amigo.
NURS
-Tā var? -Tā var.
-Lieliski. -Labi.
Karloss iekšā jūs gaida.
-Paldies. -Karloss.
-Svaigas krāsas smarža. -Lūdzu.
-Gracias. Mani sauc Jūens. -O, Karloss.
Prieks iepazīties. Čārlijs.
Prieks iepazīties. Pie jums ir tik skaisti.
Ja mēs brauksim ar 80 km/h, mēs tieši paspēsim laikā,
ja man izdosies sarunāt, ka viņi aizkavējas tik ilgi.
Runā pa rāciju. Bet tai laikam gandrīz tukšs akumulators.
Losandželosa.
Vari pateikt viņam, ka ļoti novērtējam? Jo es zinu, ka viesnīca nav vaļā.
Tāpēc mēs esam ļoti pateicīgi, ka varat mūs izmitināt.
-Labi. Mums vajag divus. -Viens...
Viens tur un tur, labi. Proti, vadu caur logu?
Labi.
Izdodas? Labi, Čārlij. Mēģinām.
-Šo labāk spraust iekšā. -Directo.
Si, directo. Si.
Kā tevi sauc?
-Nurs. Tamijs Nurs. -Nurs?
-Jā. -Nur. Gracias, Nur.
Jā! Mēs lādējam!
Jā. Ir labi. Labi.
-Lai Spēks jūs pavada! -Paldies, ser.
Lai Spēks pavada tevi!
Tas kungs ļoti laipni atļāva palikt viņa viesnīcā,
kas īstenībā tagad ir slēgta.
Un viņš to mums atvēra, un mēs...
Re, mēs esam pieslēguši Čārlija moci...
un esam pieslēguši manu moci.
Bet īstenībā es neesmu pārliecināts, ka tie labi lādētos,
un es domāju, ka, iespējams, ne.
Zināt, kāpēc ir forši būt mašīnā,
kurai tūlīt būs tukšs akumulators, šajā pasaules vietā?
Tas liek justies kā pētniekam.
Jā.
Cik tev procentu?
-Deviņi... desmit. -Mums ir viens.
Būs pirmo reizi jāvelk, jā?
Jā, Ras, būs pirmo reizi jālādē velkot.
Izklausās, ka Deivam un Rasam ir ko noņemties,
un mēs esam iesprūduši šajā dīvainajā viesnīcā.
Tā ir tā problēma. To var darīt, popularizējot elektromočus,
un to var darīt, lai pieredzētu, ziniet,
piedzīvojuma pilnu ceļojumu, bet tur arī ir tas āķis.
Diez vai tiksim no šejienes prom.
-Dzīvi. -Dzīvi.
Un te ir nedaudz tāda sajūta kā, saproti,
šausmu filmā, vai ne?
Tā, mums visiem beigusies degviela un ir tukši akumulatori.
Vēl jābrauc 16 km.
Mēs varētu vilkt to, kam tukšs.
Es sekošu, cik ilgi varēšu. Ja arī būs tukšs, atbrauksiet pakaļ.
Labi.
Es tik saku: esmu devies lielajā piedzīvojumā pa daudzām valstīm
bez ceļojuma adaptera.
Tik daudzus gadus runāts par elektrību, un es nepaņēmu adapteru.
Kāds muļķis.
Pašlaik Jūenam un Čārlijam ir tikai viens šāds Čīles adapters.
Proti, mēs no tā mācāmies.
Ziniet, ir risks braukt ar elektrotransportlīdzekļiem,
mums visiem pilnīgā nekurienē tagad ir tukši akumulatori.
Ja mēs varētu to aizvest atpakaļ puišiem,
viņi varētu uzlādēt savus močus rītdienai.
-Jā, ir auksts, ne? -Jā.
Un ir ļoti, ļoti auksts. Pārsteidzoši, cik auksts.
Nedaudz auksts.
Jā, ledaini.
Bet ir jāelpo mierīgi.
Notīrījām te ledu.
Šķiet, tas ir sarežģītāk, nekā domājām.
Puiši stāv ceļa malā aukstumā,
un mums arī neveicas daudz labāk.
Jāsaka, es esmu no Čikāgas.
DŽIMIJS
Man nebūtu jāsalst, bet man ļoti salst.
Es tiešām nedomāju, ka jau pirmajā dienā būs jāizmēģina ārkārtas uzlāde velkot.
Labi.
Interesanti. Nav sprieguma.
-Nē, atkal izslēdzās. -Kā sokas?
Jā, mēs mēģinām saprast mašīnu robežas.
Mēs veicam pārbaudījumu.
Nav pārsteigums, viss karājas mata galā.
Un ziniet, mēs esam 18 km no mērķa.
Tuvojas neliels slīpums.
Viens būs te, un es atnesīšu otru.
Ja būtu... Ja te būtu sildītājs ar ventilatoru,
varētu to pavērst pret uzlādes vietu.
Potenciāli pie vainas varētu būt aukstums.
Labi.
Domā, pie vainas aukstums? Tāpēc nelādējas?
Nekad nesaki nekad. Jā, mēs tā darīsim.
Nu, vai esam gatavi? Vai ir divi... Nē.
Un ko ar to paklāju?
-Jā, viņi aizvilka tur paklājus, ne? -Tiešām?
Jā, man tā šķiet.
Viņam braukt ar moci uz paklāja? Tas nekas?
Nekas.
-Man par augstu. -Jā, jā, jā.
-Divi, trīs. -Jā.
Labi. Labi.
-Esi iekšā. Esi iekšā. -Labi.
Labi.
Labi. Jā. Tikšu te garām.
-Skaistums. -Lieliski.
Nu, tas nav pilnībā sasalis. Bet diezgan sasalis.
Kafiju arī?
Nu re.
Domāju, tas arī viss. Te nu bija mans optimisms.
-Es viņiem pateikšu. -Jā, Braian, man tukšs akumulators.
Jā, man beidzies lādiņš.
Vai mums palikt kādu...
kaut ko apakšā, lai tad, kad ledus izkusīs, nesabojātu grīdu?
Vai pietiks ar šiem paklājiem?
Kontaktējam šo otrā atzarā!
Abi ekrāni izgaismojās, tā ka abi ir ieslēgti.
-Ak dievs, tie silst. -Skat, jau kūst.
Jau uzsilst. Pārsteidzoši.
Aiziet! Manējam ir 28 %.
Ja tas izdosies, tad mēs varēsim tos lādēt no mājas,
kamēr tur visi gulēs, zini.
-Jā. -Visu nakti.
Un tad, kad no rīta dosimies prom,
-akumulatori varētu būt pilnāki. -Jā, labi.
Jāsaka, es negribēju braukt līdz nullei. Bet tā sanāca.
Un laikam jau, ziniet,
par attiecībām liecina tas, kā pārdzīvo grūtos laikus,
nevis kā pārdzīvo labos laikus.
Iespējams, Jūenam un Čārlijam izdosies uzlādēt močus.
Tagad ir bīstami auksts, un mūsu mašīnu akumulatori ir tukši.
Tātad...
Tātad mēs zinām, ka liels aukstums rada problēmas.
Tad, kad moči ir ļoti, ļoti auksti, tie nelādējas.
Un ja visu lādē no viena atzara...
Tāpēc viņš izmanto divus kabeļus un divus atšķirīgus atzarus.
Bet jautājums - kā to var zināt?
Kā var pārbaudīt elektrību? Kā var pārbaudīt...
Nu, ideālā variantā jādara tā: tavējais jāpieslēdz te,
un tad otrs jāpieslēdz virtuvē.
Zini, varbūt...
-Pazuda elektrība. -Nu velns.
Tulkojusi Laura Hansone