NA MAŠINĚ KOLEM SVĚTA: NAPŘÍČ AMERIKAMI
V letech 2004 a 2007 jsem se svým
přítelem Charley Boormanem podnikl dvě cesty na motorkách.
A to Na mašině kolem světa a Směr Afrika.
Na mašině kolem světa jsme projeli Evropu, Rusko, Mongolsko a Severní Ameriku.
Buď to projedeme, nebo končíme.
Běžně takové problémy člověk neřeší.
Ve Směr Afrika jsme projeli ji a Evropu.
Dali jsme to!
Vždycky jsem v hloubi duše cítil, že ty cesty musí být tři.
Ale život to chtěl jinak.
Vrátil jsem se do práce, odjel do Států.
Takže jsme s Charleym ztratili kontakt.
Pak mi něco připomnělo, co je opravdu důležité.
Dostal jsem zprávu, že měl hroznou bouračku.
Zlomil si nohu, pánev a levé zápěstí.
A nejspíš kvůli tomu jsme se zase našli.
A rozhodli jsme se podniknout další velkou cestu,
21 000 kilometrů dlouhou.
Z města Ushuaia v Ohňové zemi, na samém jihu Argentiny,
přes Jižní a Střední Ameriku a Mexiko
až do Los Angeles v Kalifornii.
A měli jsme na to jen tři měsíce.
Spousta práce.
Museli jsme sehnat náš starý tým.
Sehnali jsme Russe a Davea na produkci a režii.
Jdu do toho, když půjde i on.
Čekali jsme na to asi 12 let.
Tak je fajn, že jsme zase pohromadě.
Ewan a Charley budou mít v helmách kamery a mikrofony,
takže můžou natáčet sami, když zůstanou bez týmu.
Srazíme se vždy na hranicích,
ale jinak pojedou sami za sebe.
Projedeme třeskutou patagonskou zimou,
extrémními podmínkami pouště Atacama,
obrovskými solnými pláněmi v Bolívii...
Než se z první ruky seznámíme s ohroženými pralesy Střední Ameriky
a mexickými komunitami rozervanými kartely.
A aby to jako výzva nebylo málo,
chtěli jsme zjistit, jestli to půjde na elektromotorkách.
- Tady s tím bude problém. - Jo.
Co uděláme, když je nebude kde nabít?
Vážně se trochu bojím, jestli je to vůbec možné.
Nazvali jsme to Napříč Amerikami.
LOS ANGELES KALIFORNIE
Snil jsem léta o cestě
z L. A. až na samou špici Jižní Ameriky, do Ohňové země.
Pořídil jsem si výbavu a postavil si na to mašinu.
Zkusím, jestli se to dá nahodit se startovací kapalinou.
Bylo ale rychle jasné, že mám tu cestu podniknout...
však víte, s ním.
- Já to postříkám a ty nastartuješ. - Fajn.
Být na cestě je něčím velmi přitažlivé.
Toužíš po dobrodružství a nevíš, co tě čeká.
Trochu to hoří.
Měli jsme to sundat.
Aspoň jsme nastartovali.
Je tady celé to obrovské území, Ameriky, které jsme neprozkoumali
a které je strašně vzrušující.
Nemůžu se dočkat, až vyrazíme. Chci být zase na cestě.
Hele, to musí být... Já neotevřel palivo.
- Myslíš, že by to pomohlo? - Jo.
Panebože!
Podstatou přípravy je pro mě: na čem pojedeme?
Nápad jet na elektromašinách
nebyl na stole hned,
ale došlo mi, že to patří do mého života.
Tady. Dvanáct panelů.
Pak to teče skrz tohle sem.
Tohle je solární, ehm, uzel.
Napájí to klimatizaci karavanu, televize, pračku.
Mám 12 solárních panelů
a nikdy nespotřebuju víc elektřiny, než kolik vyrobím. Nikdy.
Není nad to rozsvítit
a vědět, že žárovka svítí, protože sbíráš slunce.
Nechávám si na elektřinu předělat milovaného Brouka z roku 1954.
Tohle je budoucnost.
Věřím, že budou elektromobily používat všichni.
Uděláme malý... solární pokus.
Nabíjí telefon.
Jet na elektřinu je fakt zajímavý nápad.
Ewan a Charley jedou na slunce.
Auta už to mají zřejmě dobře rozjeté,
ale v motosvětě ještě nejsou tak daleko, jak bych čekal, že budou.
Takže je to ještě větší výzva.
Napájíme přes USB.
Potřebujeme... Zajímá mě, kolik bychom toho potřebovali,
- abychom nabili motorku. - Mašinu.
Řekl bych, že víc.
Nabíjí se.
A je to.
8 MĚSÍCŮ DO ODJEZDU
Zase spolu. Za 12 let se stala spousta věcí. Jsme starší.
Bude s námi David a Russ.
REŽIE A PRODUKCE
Ale nejprve
musíme vyřešit důsledky jízdy na elektromotorkách.
Ďáblův advokát.
Důležitou součástí Na mašině kolem světa a Směr Afrika
byla samotná jízda a pobývání mezi městy, mezi osídlenými místy.
Mohli jsme říkat: „Zůstaňme na noc tady.“
A pak jsme rozbili stany
a ráno se vzbudili a vyrazili na další cestu.
Když máš přes noc nabít motorku,
není tohle možné.
Podle mě k nejlepším částem patří právě to, co říkáš,
vyjet a být v tom.
- Nechtěl bych... - Abychom byli svázaní.
- ...tohle obětovat, že jo. - Stojí to za pokus.
Taky když to řekneš dětem, ony na to: „To je pokrok.
- Tak by to na zemi mělo být.“ - Jo.
Ne, nechci znít, že jdu proti elektrice. Nejdu.
Jen chci, abychom promysleli, co všechno se může podělat.
Jen do toho nechci spadnout a být...
- Vystresovaný. - ...elektromisionář.
Mluvili jsme s Hondou, Yamahou, Suzuki... Vypadá to, že jsme hodně napřed.
Nejsou na to připravení. Vlastně není...
Fakt dobrá zpráva.
Velmi dobrá. V motosvětě není moc okamžiků,
kdy je člověk průkopníkem.
Takže vy budete první, kdo se vydá na takovou vzdálenost s dobíjením.
Střední Amerika.
Koukat do map je vzrušující, co?
- Jo. - Bere mě to.
S Charleym se zaměříme na mašiny.
Najdeme vhodné, upravíme je.
Takže Russ a Dave pomůžou s logistikou cesty.
Nejdřív ale musíme naplánovat trasu.
Říkám vám, že vypustíme Machu Picchu a dost z Chile.
A co je tohle? Kde zahneš doprava?
Chilská ledová pole.
- Ledová pole? - S ledovci.
- Jedeme na motorkách. Zbláznil ses? - Jsi blázen?
- Na dvou kolech přes ledová pole. - Tohle je Atacama, což je ohromný.
- Mazatlán? - Do...
Musíme se naučit španělsky.
Jo, máme spoustu času, ne?
- To nevím. - Osm měsíců.
- Ne. Na plánování. - Já myslel na všechno.
Máme osm měsíců na cestu, ne?
- Ne? Co? - Není to moc.
Osm měsíců? Ne na elektromotorce, ty vole! Osm měsíců!
Musíme najít hru, co nás fakt zabaví.
Abychom měli co dělat, až budeme nabíjet.
- Jen nevím co. - Karty.
- Uno... - Svlíkací poker.
Třeba svlíkací poker.
Čekají nás s Charleym nějaké jízdy na mašinách,
elektrických, ať víme, jak jezdí.
Panebože, to je fakt sexy. Dívej na to.
Jenom to zapneš a je to.
Fajn. Zní to skvěle.
Nebo vlastně nezní. Žádný hlasitý zvuk.
Myšlenkami jsem už zase na cestě.
Je příjemný moct říct: „Hele, pojeďme sem,“ a hned vyrazit.
Víš co, s přítelem.
Už jsme to hrozně dlouho nedělali.
Je to paráda, cestovat a vidět svět.
A taky jsme se zase sešli s Charleym.
Na motorce jsem nejšťastnější.
Když se ohlídneš přes rameno a za tebou jede nejlepší kamarád.
To mi poslední léta fakt chybělo.
Charley? V jakém jedeš režimu, eko?
Sexy.
Je to na nich bezva.
Je to mnohem lepší svezení, než jsem si myslel.
- Je to super. - A můžeme spolu mluvit.
- Jo, to je super. - A slyšíš štěbetat ptáky.
A...
Je to bezvadný. Zajímavé také je, jak cítíš silnici,
protože se nic neklepe, není tu motor.
Takže fakt cítíš cestu pod kolama.
A je to rychlý. Baví mě to. Je to fajn.
Tak zatím.
V Na mašině kolem svět a Směr Afrika
jsem měl při jízdě zenové zážitky,
protože jsem na motorce trávil tolik hodin,
což mě dostává do tranzu, a to mám hrozně rád.
Je to nejspíš moje meditace.
A jízda na elektromotorce
mě do toho dostává ještě víc.
Takže podle mě to je cesta vpřed.
Je skvělé zase jezdit s tebou.
- Nádhera, že? - Senzace.
- Díky. - Jo.
SAN DIEGO KALIFORNIE
Blížíme se do EV West.
Za mým přítelem Michaelem, který EV West řídí...
Potřebuju jeho rozumy o věcech na elektřinu.
Tedy o motorkách.
Předělá na elektřinu cokoli.
Konvertuje Porsche a Ferrari a spousty VW.
- Jak to jde? - Ahoj.
Tohle poznávám.
Předělává na elektřinu mého Brouka VW z roku 1954.
Vypadá to senzačně. Dobře vymazlený, co?
Dali mi klíčenku s Obi-Wanem.
Takže vy chystáte pěknou divočinu.
- Jo, to víš. - Potřebujeme tvoje rozumy.
Protože pojedeme přes Jižní i Střední Ameriku.
Jak to uděláme?
Hned jak jsme udělali terénní elektromotorky,
jeli jsme do pouště, dokud baterky...
No, museli jsme mašiny naložit zpět na přívěs.
A já si říkal: „To jsem čekal víc šťávy.“
Jo, to je super.
Krásná práce, že?
Tohle je absolutní technická lahůdka.
Proto to budete mít tak těžký, chlapi.
Protože nejlepší elektromotorky mají dojezd 115 kilometrů.
Myslíš, že to bude nanejvýš 110 km, na čemkoli?
Jo.
To moc dobře nezní.
- To nezní dobře, co? - Ne.
Tvrdí 110 kilometrů.
- Na čemkoli. - Jo, na čemkoli.
S tímhle dojezdem, jestli máme urazit 260 až 290 km denně,
bychom museli dobíjet každý den dvakrát.
- Nejen kolem oběda, ale... - A to žere hodiny.
A když se dostaneš jen k domácí síti, nebude rychlonabíjení.
Na to nemá den dost hodin.
Pojďme se na to kouknout víc zblízka. Tady jsou kluci.
- Ahoj, pánové. - V pohodě, kluci?
- Jak je? Vypadáš dobře. - Jak je, Russi?
Chtěli bychom podniknout cestu z cípu Jižní Ameriky
do L. A. na elektromašinách. Řekli jsme si, že to zkusíme.
Ale ať na to půjdeme jakkoli, z principu
si nevystačíme s těmi 110 kilometry.
Což mě trochu zchladilo.
Pouštíte se do něčeho,
co lidi, kteří trochu něco vědí, považujou za nemožné.
- Ano. - Že jo?
Nesledovali jsme skok Evela Knievela do Hadí řeky,
protože jsme si mysleli, že to dokáže.
Pro mě, jako chlápka od elektriky, je to přitažlivý proto,
že: „Ty jo, tyhle kluci chystají něco,
co mně se zdá nemožné.“ Takže, chápete, čistě...
To jsi nás povzbudil. Díky moc.
Dokázat, že je to možné, by bylo skvělé.
Ale jen pokud to jde a... čekáme, že ujedeme 280 kilometrů denně.
Jak to uděláme? Jak přesně to provedeme?
ŘÍM ITÁLIE
Jsme v Římě na Velké ceně Formule E.
Díky.
Což je něco jako Formule 1 pro elektrické vozy.
Máme tu slavného herce Ewana McGregora.
Jak vidíte závody elektromobilů a jejich rozvoj?
V elektrice je budoucnost. To je jasné.
Elektrická auta i motorky mě hrozně baví.
Má to jenom výhody. Víte, je to tiché,
neklepe se to mezi vámi a silnicí.
Je to vzrušující a určitě je to i budoucnost.
Pojďme na to.
Nepřiletěli jsme si jen zkusit rychlá auta.
Co to přední sklo? Má asi 4 cenťáky.
- Ahoj. - Tady je.
- Jak je? - Jak je? Rád tě vidím.
MISTR SVĚTA SUPERBIKŮ
Přiletěli jsme za Maxem Biaggim,
šestinásobným motocyklovým mistrem světa,
abychom se s ním poradili o technice.
Máme projekt s Gilem. Chceme závodit s elektromašinou.
Pozemní rychlostní rekord... Máte fotku motorky?
- Taky dlouhý rozvor, co? - Nádhera.
Max se chce letos pokusit překonat pozemní rychlostní rekord na elektromotorce.
Bude to pro mě něco úplně nového,
ačkoli, jasně, o rychlosti toho vím hodně,
ale je to pro mě celkem výzva.
- Jo. - Pořádná výzva.
Jak se na to můžeš připravovat? Jedeš prostě...
Nemám ponětí. Dělám něco takového poprvé, ale hrozně mě to bere.
V této fázi mám pocit,
že to musíme udělat na elektrice,
prostě to zkusit a nějak to dokázat.
Když to nevyjde, tak to nevyjde.
Je to moc vzrušující, abychom to vzdali.
VIDEODENÍK
Moc vzrušující, abychom nejeli na elektrice.
Pohled na Charleyho, jak leze do vozu,
mi připomněl, že to nebudou jen elektromotorky,
s čím se bude muset vyrovnat.
- Moc položených motorek, co? - Dost, no.
Ale zdraví.
Musíš tam ty nohy dostat.
Tak. Pak tam vklouzneš.
Nedávno měl druhou vážnou bouračku na motorce
během plánování cesty.
JIŽNÍ AFRIKA ŘÍJEN 2018
- Jak je Charleymu, Olly? - Nemůže moc dýchat.
Zkolabovaly mu plíce. Krevní obraz není dobrý.
Přestěhovali ho na intenzivní péči, má otok kolem mozku
a možná mu budou vrtat lebku, aby uvolnili tlak.
Na plicích má krevní sraženiny
a jestli se dostanou do mozku nebo do srdce,
můžou vést k embolii.
Dýchej. Výborně.
Hele, mohl umřít.
Dost mě to vyděsilo. Mohl jsem někoho ztratit.
Byla to dost hrozná bouračka.
Zamyslel jsem se nad tím a napadlo mě,
že si člověk musí v životě hledět důležitých vztahů.
Musíte jim dodávat energii, udržovat je při životě,
a když to neděláte, tak...
ztrácíte něco velmi důležitého.
Cítil jsem se mu potom blíž. Víc jsem se s ním potkával,
a řešil s ním rehabilitaci.
Právě sotva vstávám z křesla.
Jiní chtějí běhat nebo tak, ale já se chtěl dát dohromady,
abych mohl zase na motorku.
Motorky jsou dobrodružství. Takový on je.
Dává mu to pocit, že žije.
Tak jo. Poprvé od bouračky jdu zase sednout na motorku.
Mluví o tom, že se lidé po nehodě zaseknou
a přemýšlejí, co mohli udělat jinak,
co měli udělat jinak,
a on si řekl, že to řešit nebude,
vrátí se do života a bude hledět vpřed, ne vzad.
Je v tom docela inspirativní, že?
Celkem dobrý, ne? Ach, bože.
Beru si koloběžku.
ŽENEVA ŠVÝCARSKO
Musím se vrátit za prací do L. A.,
ale Charley dostal pozvání testovat v Ženevě elektrickou motorku.
Přesněji, elektrický Harley-Davidson.
Vyrazili jsme na tuhle krátkou dráhu, abychom vyzkoušeli vaše e-mašiny.
V tuhle chvíli je to jediný kus. Takže ho nerozflákej.
To neříkej.
Je to prototyp silniční motorky,
který by se prý dal upravit pro naši cestu.
- Jsme tady. - Ach, bože. Koukni na to.
- Vypadá úplně... Páni! - A tady to je.
Ty jo. Nečekal jsem, že z toho budu tak vedle. Tak vzrušený.
Na téhle konkrétní motorce
kromě pracovníků z Harleye-Davidsona
ještě nikdo nikdy neseděl.
Vypadá neuvěřitelně.
A řekl tu klasickou větu:
„Je to jediný kus na světě, tak ho nerozflákej.“
To je jak, ach, ne! Jsem pod tlakem!
Kéž by tu byl Ewan.
- Tak, jdeme na to. - Užij si to.
Je to neuvěřitelně silný motocykl
a on jede na plný plyn s hladkými gumami.
Se studenými slicky.
Trochu se bojím, když ho tak vidím.
Jejda, klouže to.
Ujel mu zadek.
Tak jo, teď jsem nervózní. Přiznávám.
Páni, ta zadní guma podkluzuje.
Tak co myslíš, Charley? Třeba na tom pojedeš přes Andy.
Je to úžasná motorka. Fakt úžasná.
Bylo by zajímavé, kdybys pracoval s našimi inženýry
a testoval, abychom to mohli správně nastavit.
Další dobrodružství, co?
Musím uznat, že mě nikdy nenapadlo,
že Harley-Davidson udělá elektromotorku.
Měl jsem už pár harleyů
a fakt mě zajímá, jestli nám ji dokážou upravit
v čase, který zbývá.
LONDÝN ANGLIE
METRO
Jsme tu!
Jsem v Londýně,
abychom mohli cestu naplánovat den po dni.
Ahoj, kluci. Jak to jde?
- Velmi dobře. - Ahoj.
- Bezva. - Jak se máš?
- Co jízda? - Vypadáš dobře.
Jo, dobrý. Bylo to drsný.
- Jaké to bylo? - Je šílený provoz.
- Takže poslouchejte, pánové. To je... - Mrkej na to.
To je ono. Poslal jsi fotku tohodle.
Tohle je 25.
- 35. - Tak tohle.
Tenhle je mnohem hezčí.
- To je tvoje? - Ne.
Nové ústředí. Londýnské.
Klíče jsme vyzvedli včera.
- Dobrý. - Vytáhni je.
Samé krámy, co se ti nevešly do kanceláře, že?
Víš co, Charlesi? Jsi... Copak Charles neobědval?
Takových židlí. Pojďme na to.
Pozor na zeď. Už ji škrábeš.
Už tu přišel o kauci.
Ztrácím... Musíš za mnou.
Protože jinak...
Klouže mi to.
Bohužel jsem si zlomil spoustu kostí, ještě než se sem rozhodli stěhovat.
- Hele, to neunesu. - Vezmu to.
- Vydrž. - Mohlo by to být z té jeho kapsy.
Je to moc těžké. Jak to dostaneme nahoru?
Otoč to na bok.
Neprojde to dveřmi. Zvedneme to.
- Cože? - Že se máte víc snažit.
Charley, diriguj nás, když to tam nedostaneme, bude to tvoje vina.
- To bude těžké. - Tuhle stranu taky, Russelle.
Vytočíme to takhle?
- Ne. - Myslím...
Uvízli jsme.
To se... Musí se to postavit jako ta věc.
- Myslím... Zvedni to ke stropu. - Nejde to... Neprojde to tudy.
Doleva, nad hlavu. K tomu stropu.
Nohy se dají sundat. Mám tu šrouby. Vydržte.
Nezačneme znovu?
Vydrž.
Dobře, raz, dva, tři, zaber!
Jo. Prošlo to! Počkej, kam mám jít?
A je to!
- Hezky, kamaráde, je to tu. Dobrá práce. - Fajn, kámo. Slušný.
A jsme tu.
Je to teď něco jako reality show.
Nech to... Jen zjistím, co máme.
Ještěže máme lžičku na kaviár.
Teda, co bychom si bez ní počali?
„Kde je ta lžička na kaviár, pánové?“
Krása, kamaráde.
- Fajn. - Díky.
Vypadá to profesionálně.
No, profesionálně je trochu nadsázka.
Nabízíme malířské práce všeho druhu, kutilské pořady,
domácí vylepšení a tak.
Pokud budou mít mapy, je to dobrý.
Děláme...
Tradiční panamerická dálnice se táhne od Aljašky až po Ohňovou zemi.
Většinu severu jsme projeli v Na mašině kolem světa.
Takže podle nového plánu začneme cestu v cípu Jižní Ameriky
1. září
a pojedeme až do Los Angeles tak,
abychom stihli Vánoce s rodinami.
Takže teď do Cuzca.
PRODUKČNÍ
Kolem Cuzca je toho hodně. Tady je Machu Picchu.
Jo.
Machu Picchu je tady.
Chcete na solné pláně, ne?
Solná jezera. Jasně.
Tohle se jmenuje Lago de Poopó.
Je mi osmačtyřicet a směju se, když někdo řekne poopo, hovínko.
Chceme vyvážit... svou uhlíkovou stopu z cesty.
Takže máme takový malý plán tady.
Je to Cool Earth v Peru.
COOL EARTH – AŠÁNINKA
Snižujeme uhlíkovou stopu cesty, ale chceme udělat víc.
Pro celoplanetární klima je stěžejní ochrana pralesů.
Takže navštívíme jeden amazonský projekt,
abychom to viděli na vlastní oči.
A ujedeme 240 kilometrů denně. Je to daleko, že jo?
Budeme mít spoustu času na kecy, ale...
nevím, jestli toho budu mít tolik co říct.
Je to těžká pohoda. Bezvadná trasa. Různorodá.
Hory a pouště a pak těžké plážové prázdniny,
celou cestu.
Patagonie je obrovská, vzdálená oblast.
Zabírá přes milion čtverečních kilometrů Chile a Argentiny.
Požádali jsme argentinské velvyslanectví o rady ohledně nabíjení.
- Toto je velmi slavná silnice. 40. - Silnice č. 40.
- Protože to je... Jo. - Tahle?
Ledovce, jezera, tady je to velmi působivé.
Tento úsek bude velmi podobný tomuto?
- Ano. - Ano.
Když uděláme tohle a tohle, dostaneme kousek z obojího.
- Jo. - Ano.
Ještě jedna věc. Jedeme na elektrických motorkách...
Jak je nabíjet?
Myslím, že jste... Odsud nahoru není...
Jo... tady bude problém.
Když skutečně mluvíte o elektrických motorkách
a pak vidíte mapu, hned vás napadne, že to bude těžké.
JEZERA – VLAK – VELRYBY
Jediné, co mi dělá starost, jsou velké kusy prázdné krajiny.
Co si tam počneme?
KOSTARIKA
Jet 20 000 km na elektrické motorce a točit to
znamená, že musíme mít celý tým,
aby se to mohlo podařit.
Každá tato speciální deska paměťových karet je na jeden den.
PRODUKČNÍ
Města jsou od sebe příliš daleko...
PRODUKČNÍ
...na nabíjení.
Obě předchozí cesty jsme začínali v Londýně.
Největší oříšek téhle,
a to jsme zřejmě nedomysleli,
je v tom, že vše musíme nejdřív poslat dolů do Jižní Ameriky.
A až pak začínáme.
Na předchozích cestách jsme měli natáčecí auta na benzín.
Vezli jsme si v nich filmové, tábornické i zdravotní potřeby.
Snažíme se na stejnou práci najít elektrický ekvivalent.
Míříme do Plymouthu v Michiganu.
Máme schůzku ve společnosti Rivian.
Vyrábějí nejneuvěřitelnější
plně elektrické terénní auto.
A je tu ještě tohle:
chystají se na trh až v roce 2020 a my máme zatím rok 2019.
Takže se s nimi sejdeme a probereme, co je možné
a co je nemožné.
A je mi jasné, že jako vždy budeme chtít nemožné.
Vyráběla tu Mitsubishi,
teď to předěláváme, skoro 250 tisíc metrů čtverečních.
Takhle to dřív vypadalo.
Tohle je momentální prototyp, na kterém se pracuje.
Takhle bude vypadat celá továrna.
Rozdíl je výrazný, co?
I když mají do spuštění plného provozu 9 měsíců,
nabídl nám Rivian dodat dva zbrusu nové prototypy pickupů.
Auta, o kterých tvrdí, že nám je postaví,
jsou ovšem zatím pouhé makety.
A je třeba je navrhnout tak, aby zvládla každý terén.
Pojedeme sněhem, pouští, skalami, horami, džunglí, bahnem.
Prakticky vším, co na Zemi je.
- Je to hotové? - Perfektní.
Jo. Tohle je snadné.
- Tohle je snadné. - Jo.
Ne, žerty stranou. Máme software na každé kolo,
každému kolu můžeme dát kdykoli jakoukoli rychlost s jakýmkoli točivým momentem.
Když uvízneme v písku, když Dave...
- Půjde kroutivá síla na jiná kola. - ...auto to vyřeší.
Tahle auta jsou...
Produkujeme ještě před dokončením továrny.
Vytváříme nástroje dřív, než je potřeba.
To jsem nevěděl.
Takže je neuvěřitelné, že vůbec věříte tomu, co děláme, natolik,
že do toho s námi chcete jít.
Takže díky, obrovsky si toho vážíme.
Bude to první elektrická jízda z cípu Jižní Ameriky do L. A.
- Jo. - Bude první.
Patří do toho i to, že budujeme...
...že na podporu vybudujeme infrastrukturu.
Momentálně skoro nejsou nabíjecí místa
ve většině zemí, které chceme projet,
takže Rivian podél trasy nainstaluje 150 rychlonabíjecích míst,
které budou moct použít naše motorky i auta.
Takže už měsíce dopředu budujeme
tuhle nabíjecí páteř.
Jsem strašně nadšený. Včera jsem nebyl. Myslel jsem, že máme tunu problémů.
Tihle lidé je řeší
a mohou vyřešit i problém s motorkami.
10 TÝDNŮ DO ODJEZDU
Právě máme dostat Harleye.
Upravili prototyp silniční motorky
a my doufáme, že se bude pro nás hodit.
- Co je v té bedně? - Spojka.
Co je v té bedně, Charley?
Ahoj, Marku. Jak se máš? Rád tě poznávám.
A teď to bude elektrický Harley, nebo propadák.
Jsi nervózní?
- Nadšený. - Nadšený?
Nadšený.
- Tak jo. - Páni, je tu.
Velké odhalení.
- Páni! Můj bože! - Nádhera. Bože, to je krása.
Myslím, že je to něco, co... na čem jsme se shodli, ne?
Jo. Ty jo. Teda, zapomněl jsem, co jsem říkal.
- Jo. Poslouchal jsem. - Ne, jsem unešený.
Soustředili jsme se v první řadě na výkon.
Stabilizátory a tak na cestu sundáme.
Jsou plastové.
Brzy přijdou hliníkové díly.
Fakt vypadá jako terénní motorka.
Vypadá skvěle. Odvedli jste vynikající práci.
- Vypadá skvěle. - Dobrá práce.
Víte, největší zábava na tom byla,
že jsme vzali šest chlapíků, dali je stranou a řekli si:
„Postavme jedinečnou mašinu a užijme si to.“
Takže jsme si to všichni fakt užili.
A tenhle se dá dnes už skoro koupit v obchodě, ne?
Tenhle.
Páni. To je pořádný rozdíl.
Úplně jiná geometrie, jo.
- Pěkná, že? - O dost vyšší.
Pořádně vysoká.
Moc příjemná pozice. Dalo by se na ní jet celý den, co?
- Celičký den. - Jo.
Jestli to fakt ujede 160 kilometrů,
můžeme na to skočit a dát si pořádnou jízdu.
Tak jo.
Jaké je sedlo?
Jo, příjemný. Pěkně se na tom jede.
Řídítka se ještě můžou posunout kus dozadu.
Celkem příjemné v zatáčkách. Docela dobrý.
Vypadáš na tom dobře, Ewane.
Bezva. Ta mašina se mi líbí.
Večer si nechám vytetovat Harley-Davidson.
Tak jo!
- Kolik jsme ujeli? - 117 kilometrů.
Ujeli jsme 117 kilometrů? Ještě mám 40 %.
- Takže dojezd přes 160 kilometrů. - Jo.
Nádhera!
Vždy jsem říkal, že máme jít do elektriky.
Říkal jsem to od samého začátku.
- Neříkal jsem to? - Vzpomínám si.
Jo.
Moje první nabíjení. Jo.
Jo. Jsem dojat.
Vypadá jako terénní motorka, ale je to jen prototyp.
Harley má jen šest týdnů, aby postavil dvě solidní mašiny do každého terénu,
které přežijí 20 000 kilometrů cesty.
Chceme hodně.
LONDÝN ANGLIE
Míříme s Charleym do ústředí
dát dohromady zbytek výbavy a připravit se na cestu.
Tohle je nová technická látka.
Jo, ano.
Natáhl jsem si džíny a jsou jak z hedvábí.
Můžeš slézt z mašiny...
...a nebudeš vědět, že v tom máš výztuhu.
Tohle se mi líbí.
Tohle se mi fakt líbí.
Je tu ještě jeden přítel, bez kterého nemůžeme vyrazit.
Tady jsi.
Až do posledních minut panuje chaos...
...ale zkušenost říká, že jakmile vyrazíš, všechny dílky zapadnou.
Hele, všichni, Claudio je zase s námi!
Pojedeme do Jižní Ameriky
a Charley a já neumíme ani slovo španělsky.
Předstírejme, že nemluvím anglicky...
UČITELKA ŠPANĚLŠTINY
...a všichni umíme španělsky.
- Hola. - Hola.
Jsem dyslektik. Tyhle hry nesnáším.
Muy bien.
Hodně štěstí.
Yo soy actor. Ah, presenta...
Presentador.
Kalhoty.
Pantalone.
Pantalón.
Židle.
- Silla. - Silla.
La.
Nikdy nevíš.
- Nikdy nevíš.
- Když nevíš... - Šoupni na konec „as“.
V mých 52 letech první hodina, která mě bavila.
Jedeme do Rivianu,
abychom se podívali, jak je daleko konstrukce elektrických aut...
...a zjistili, jak daleko jsou s nabíjecími místy.
Měli by být skoro hotoví.
Kvůli času, který zabere testování a homologace SUV,
musí mít Rivian první auto hotové za dva týdny.
To je ono.
RIVIAN 002 RUSSOVO AUTO
Ty jo, to je pořád jen skořápka, kluci.
Co je 002?
...odtud k hotovému autu.
Jo, dám na to víc lidí.
Ne, miluju tvůj optimismus.
Za dva týdny je to hotové.
- Tak dobře. - No...
- Jsi připraven na 001? - Pojďme se podívat.
Velké odhalení. To je Daveovo auto.
001.
RIVIAN 001 DAVIDOVO AUTO
První auto Rivianu s VIN.
Hele, to je prostě moc, ne?
Čekal jsem, že budou dál. Je na tom ještě spousta práce.
Musejí instalovat veškerou elektriku
a mají na to jen dva týdny, celkem dost práce.
Je to velká věc stavět dvě auta nejen úplně nová,
ale s technikou, která předtím neexistovala.
Nikdy nic tak rychle nepostavili
a hrdě to přiznávají.
Jak je na tom dobíjecí síť?
Je to pro nás obrovský projekt.
Začali jsme vybírat místa. Začali jsme je stavět.
Zatímco mluvíme, putují nabíječky do Jižní Ameriky
a asi začátkem příštího týdne začnou s instalací.
Protože to fakt je... Je to základ.
Bez nabíječek na místě 20 000 kilometrů...
...neujedeme. Jednoduché.
LONDÝN ANGLIE
2 TÝDNY DO ODJEZDU
Jo, takže jedna, jedna. Dobře...
Jsme teď rozdělení mezi Amerikou a Británií.
Veškerou produkční práci děláme odsud,
auta a motorky se připravují tam.
Dave, viděl jsi fotky sněhu na silnici č. 40?
Vypadá to fakt zle.
NA LINCE S MÍSTNÍ PRODUKCÍ
Je to nejdrsnější zima...
...od roku 1994.
Abychom mohli pokračovat, musíme se připravit na nejhorší.
Jsem prakticky na hranici mezi Michiganem a Ohiem.
Je tady zkušební dráha,
na níž poprvé testují Rivian.
Támhle je, podívej! Podívej!
Nebylo pochybností, ne?
Jo, Russelle, brzy uvidíš projet nula nula jedničku.
Doufejme, že to takhle nebude vypadat nahoře v Andách.
Ne...
Můžete je nabíjet tažením. Což právě dělají.
Testují kapacitu nabíjení tažením.
Táhnou ho hodinu
a předpokládají, že za hodinu jízdy v závěsu získají polovinu nádrže.
- Nejprve tohle. Tohle je Lindsay. - Ahoj!
Jo. Jak to jede?
Skvěle. Čeká jen na vás.
Je to hotové. Jedeme. Kola se točí.
To je tak vzrušující!
Mimořádně. Dobrý způsob, jak završit pátek.
Vzhůru do Jižní Ameriky, ne?
Takže hrozí, že se cesta Napříč Amerikami fakt uskuteční?
LOS ANGELES KALIFORNIE
- Moc hezké provedení. - Dík.
A máš skvělé nehty.
Lakovali jsme si tuhle nehty s mou maličkou
a udělala mi je na modro, aby šly k motorce.
Mám je tak mít pro štěstí na cestu
a nevím, jestli chci vyrazit na motorkářský výlet s modrými nehty.
Anouk je osm. Říkám jí: „Nevím, co dělat, Anouk,
myslím, že když to sundám, přivolám smůlu.“
A ona na to: „Stejně bude zima, ne?“ A já nejdřív: „No.“
A ona: „No vidíš, ty bláho, budeš mít pořád boty.
- Stejně je nikdo neuvidí.“ - To je fakt.
Takže jak jsi...
Právě jsem přijel,
ráno jsme se rozloučili,
celý den s tím bojuju.
Jo. Takže jsi tu teď sám?
- Jo. - Takže to je,
takže jsi... najednou pryč...
Jo. No, jo.
Cítím se trochu na dně.
Víš co, snažíš se před dětmi dělat jako by nic, ale nejde to.
Já vím. Je to těžký, že jo?
Podívej na Ushuaiu.
Dnes tam sněží.
A oteplilo se na tři.
Moje nehty chvíli nikdo neuvidí, co?
Hele, a každý den kromě pátku bude sněžit.
Jsme v Milwaukee. Jedeme se podívat na motorky.
Uvidíme je, myslím, poprvé.
Viděli jsme spoustu modelů a projeli jsme se na prototypech,
ale teď jedeme za motorkami, na kterých fakt pojedeme.
Panebože.
Jsou tady za rohem.
Páni.
Ty jo, chlapi.
Je tam nový odpružení... odvedli jste kus práce.
Trochu jsme celý zadek předělali.
- Vypadá víc terénně. - Jo.
Celý týden jsme ladili jen tlumiče,
abychom mašiny vyladili pro jejich účel.
Nádhera. Páni.
Takže jsou celkem připravené.
To je dobrý, že jo?
Tohle jste taky trochu posílili.
- A vytáhli ven. - Jo.
Taky tu jsou nové držáky, takže líp chrání.
Jo. To je ohromné.
Dolů jsme přidali kryt motoru,
abyste měli chráněné všechny důležité části...
motoru.
Páni, vy jste fakt poslouchali. To je ohromné.
Tisíckrát díky vám všem za tolik skvělý práce.
Fakt poslouchali... mě.
- Aha. Kousek tady. - Jo.
- To se hned natře. - Už abychom se svezli.
Pojďme na to.
Klukům se motorky líbí, což je to hlavní,
nejdřív je ale musí zkusit, aby měli jistotu.
Och, bože!
To je nádhera.
Páni, fenomenální svezení.
Jsou báječné, jo. Fakt moc dobré.
Přes ty vlny krásně drží, co?
Člověk jim fakt věří.
Nádhera.
Moc se mi to líbí.
Panebože, Charley!
- Jsme tak... To je neuvěřitelné. - Panebože.
Naprosto dokonalé.
Máme kliku.
Och, bože. Já tu svou mašinu žeru. Jo, jsem do ní zamilovaný.
Páni, lidi.
A je to. Paráda.
Je to fakt úleva. Celé je to báječné.
Teď už stačí je jen dostat do Jižní Ameriky a jet.
Jsme Harley-Davidson...
...takže máme dost za sebou.
Každý z těch kluků i holek tomu dali svůj volný čas.
Makali po večerech. Nenechali své normální práce.
- Tečka. Vůbec. - To jsem po vás nikdy ani nechtěl.
Jo. Je to všechno... Je to celé práce navíc.
- Jo. - Ty vole.
Takže to dělají rádi. Je to naše hobby.
- Tisíceré díky. - V pohodě.
Vážně moc děkuju.
Och, bože.
Tyhle si v terénu určitě poradí.
Otázka zní, jestli to dokážou 100 dní po 260 až 320 kilometrech denně.
Takže jediné, co teď chybí, je přední kryt.
Ty budou zítra nebo ve čtvrtek.
Přidáme je tam. Až budete v Argentině, budou tam.
Příště je uvidíme až v JIžní Americe, že?
No, jo.
- Až dole. - V Argentině.
Jo.
- Jo. - Bože.
- V závějích. - Panebože.
Charley a já vyrážíme z L. A., auta a motorky z Detroitu
a filmový štáb z Londýna,
všichni se snažíme dostat na čas do Ushuaie,
a to vše, abychom mohli vyrazit Napříč Amerikami.
První úspěch. Jsme tu všichni i s vybavením.
Kristepane!
Tak cesta Napříč Amerikami začíná ve sněhové bouři.
Scenérie za oknem byla úchvatná.
Byly tam hory se sněhem na vrcholcích,
a, bože, vypadalo to hrozně studeně.
A pak se stočíš a je tu Ushuaia.
Jen by mě zajímalo, jak máme začít v tomhle počasí.
Překlad titulků: Jiří Zbořil