אנחנו הולכים לרכוב 21,000 ק"מ דרך 13 מדינות.
מאושואיה, הלוך וחזור בין ארגנטינה וצ'ילה, למדבר אטקמה,
משם ללה פז לפני שנחצה את אגם טיטיקקה,
ונמשיך לאורך הרי האנדים לקולומביה, משם לפנמה,
דרך מרכז אמריקה ומקסיקו ונגיע ללוס אנג'לס כעבור מאה יום.
- ראס מלקין, במאי-מפיק -
ניתן להם מצלמות וידאו,
ויהיו להם גם מצלמות עם מיקרופונים על קסדות הבטיחות
כך שיוכלו לצלם את עצמם בדרך.
זה כביש? אלוהים אדירים!
- דיוויד אלכסניאן, במאי-מפיק -
על אופנוע שלישי
ירכב קלאודיו הצלם שלנו.
בנוסף, ראס ואני ניסע בשני טנדרים חשמליים
יחד עם הצלם ג'ימי,
ועם אנתוני וטיילור שיסייעו בלוגיסטיקה.
אנחנו נצלם את הבחורים מהטנדרים
ונחבור אליהם בגבולות.
חוץ מזה, האופנועים יהיו לבדם בשטח.
לא נראה שחם כאן. -לא נראה חם במיוחד.
- ברוכים הבאים לאושואיה -
לכולם יש גלשני שלג.
אבל כשהגענו למקום השלג התחיל רק באמצע גובה ההר.
וכל הכבישים עוברים בעמק.
אני לא חושב שהיה שלג בגובה נמוך מ...
נכון. -השליש העליון של ההרים.
כן, בפירוש יש שם שלג.
או שזה סתם בטון לבן?
לא, זה בטון לבן.
כן, אל תהיה... -אני לא פרנואיד.
אני לא נכנס לפניקה. אני רגוע.
זה החלק הקשה. להסיע את העגלה למכונית, לא העברת האופנוע לאל.איי.
תראה. הנה רכב של ריביאן. -כל כך שקט. יפה.
נס שהמכוניות האלה הגיעו,
לאור העובדה שהן הורכבו רק בשבוע שעבר.
איך הולך? איך הייתה הטיסה?
בסדר גמור. מה שלומך? -נפלא.
אלוהים, כמה טכנולוגיה יש כאן.
היה כיף לראות את רכבי הריביאן ולנסוע בהם.
היה נחמד לראות כמה דיוויד מתרגש מהמכוניות
וכמה מדהימים החבר'ה שהרכיבו את המכוניות
במהירות מטורפת למעננו.
איש עוד לא נהג בהן.
זה אבטיפוס לחלוטין.
ריביאן בנו את שני הטנדרים החשמליים במיוחד לטיול שלנו.
אנחנו איתך, דייב?
הוא לא רוצה להצטלם כי זו הפעם הראשונה שלו.
אני זז מיד או שצריך ללחוץ על הבלם?
תלחץ על הבלם. -כל המצלמות, כל הזמן.
ללחוץ ולהחזיק.
דבר איתי. מה דעתך? -זו הפעם הראשונה שלי בריביאן.
אתה מאמין?
מה אמרת, בוש? זו האמת.
זו...
- בושאן, ריביאן -
המכונית הראשונה של ריביאן. מספר זיהוי 000001.
ואני שמח שאוספים אותי במכונית ריביאן שבניתי בעצמי...
לפני ארבעה ימים.
חניה, רוורס, ניוטרל ונסיעה. -מה זה?
הגענו.
בואו נחמם את הצמיגים.
מי זה? -אתה צפרת?
לא. -אני חושב שכן.
זה אתה. -לא נגעתי בצופר.
הצופר ליד הברך הימנית שלך, אז...
כאן. -הצופר על הברך שלך?
כן.
זה אדיר.
- אושואיה, ארגנטינה -
שלג כבד זה לא מה שקיווינו לראות.
הגענו לכאן בסוף החורף,
ואז התחיל התחיל שלג כבד.
אוי ואבוי, זה קרח.
ועכשיו אנחנו בצרה
כי אנחנו לא בטוחים שבטוח מספיק לרכוב על האופנועים.
וזה מלחיץ מאוד את מקס, המפיק המקומי שלנו, שחושש להתחיל את הטיול.
אני לא חושב שהם באמת יודעים...
מקס, מפיק מקומי -
מה מצפה להם מבחינת הביצועים,
במיוחד נגד הרוח.
יש סיפורים על מכוניות שהתהפכו מהרוחות.
ואולי הם לא קולטים שהרוח יכולה להיות נגדך כל הזמן.
לכן הביצועים של האופנועים, בנוסף,
לסוג הכבישים, קרח, שלג, קור, גובה,
יכולים לשנות לגמרי את המשחק, נכון?
כן.
אבא שלי אתמול. -מה אמר?
יכולת לבדוק...
יכולת לבדוק מה מזג האוויר שם לפני שנסעת.
פשוט שיקרתי לו. -בדקנו.
אמרתי, "כן, בדקנו. היה אביב כאן.
זו סתם סופת שלג חריגה." שקרים, שקרים.
כי חשבתי שהוא צודק. היינו צריכים לבדוק מה המזג האוויר.
המון אנשים עושים את הטיול הזה
מצפון לדרום, ומסיימים כאן.
הם מספרים על עיירה מצחיקה
שמגיעים אליה בסוף הטיול שלהם, והם כאן.
אתה מסתובב וזה מקום קטן ומוזר. אבל מגניב.
לא מגיעים למקום הזה במקרה.
אתה מבין? לא נקלעים לאושואיה בטעות.
יש בה אווירה כיפית ומעניינת שאני אוהב מאוד.
אנחנו נרגשים לראות את האופנועים,
שכמו רכבי הריביאן, הובלו על פני אלפי ק"מ כדי לפגוש אותנו.
דוס, טרס.
אחלה, הם מעולים.
אנחנו בדרום אמריקה. לא ייאמן.
, תודה, על המאמץ, אגב.
היה חתיכת מסע. -היה מסע.
- רייצ'ל, הארלי-דיווידסון -
הם יצאו ממילווקי ב...
ביום רביעי שעבר. -וואו.
אלוהים. זה גדול, לא?
כיף לעבוד על משהו.
נראה לי שזה טוב.
אנחנו באושואיה. בפעם הראשונה.
נדרשו לי כשלושה שבועות ללמוד להגיד אושואיה נכון.
-מחבר את השני. -זהו.
יש!
הוא חי. -טוב.
תיזהר על הצבע.
טוב.
בטלוויזיה זה נראה כל כך קל, לא?
אם אתם מנסים את זה בבית... מה שהייתי ממליץ לעשות ...
זה לזוז הצדה, לשתות כוס תה ואז לגשת אליו בחשאי...
כשהוא לא מצפה לזה, ואז להתניע.
אם האופנוע לא יודע שאתה בא, הוא יידלק הרבה יותר בקלות.
יואן, אלה יורדים. -צריך להוריד את זה.
- ראיין, הארלי-דיווידסון -
הם הותקנו רק להובלה. -לכן אני...
כן, -בגלל זה.
שאלתי את עצמי, "אני טיפש כאן?"
אף אחד לא ענה על השאלה. לא, היה שקט מאוד.
הספרינטר הזה הוא שיא השכלול והוא יעזור להוביל חלק מציוד הצילום.
מגניב כל כך. -פשוט מדהים.
לראות את קולטי השמש יוצאים. אלוהים, זה מדהים.
אני ממקם את הפעמון שלי.
זה פעמון מזל שקיבלנו
מהמעצב הראשי של הארלי דיווידסון במילווקי.
הוא נועד להרחיק את שדי הכביש.
השדים הרעים של הכביש. אבל אני רוצה לתלות אותו כאן.
בסדר, בוא נתערב. -מה? מי ישבור אותו?
כמה ימי רכיבה נעבור עד שהמחוון הזה ייפול?
כמה זמן ייקח לי לשבור מחוון?
מה דעתך? -אני הולך לומר...
שעה.
נראה טוב, יואן. -ראיתי אותם כל חיי.
שליחים בלונדון.
אני אגיד לך משהו. עם השלג בחוץ...
אהיה אסיר תודה. זה היה רעיון שלי.
אני...
אני רוצה שזה יירשם בפרוטוקול.
כל פעם שיהיה לך חם ונעים בידיים
תוכל לומר, "הו, יואן." -אני אוהב אותך, יואן.
אחי, תודה. תודה על רעיון החימום.
תודה. -האופנועים נראים טוב.
אנחנו הולכים לחגוג בארוחה שארגנטינה מפורסמת בה, אסאדו.
בבקשה, חברים. -אוי, אלוהים.
בבקשה.
יש לכם כאן טלה, קצת מכל חלק של החיה.
וואו. טוב, אני מסתער, צ'רלי. -תסתער.
וואו. נמס בפה.
כמה רטבים, רטבים מקומיים. הירוק הוא צ'ימיצ'ורי.
בסדר. -בדיוק.
והשני הוא תערובת של בצלים ופלפלים.
בתיאבון.
הוא אמר צ'ילי?
צ'ימי צ'ימי צ'ורי צ'ורי. -צ'ורי צ'ילי. צ'ימי צ'ורי.
צ'רלי סיפר לך שהוא זכה במקום השני ב"סלבריטי מסטר שף"?
נכון. -והתחרה בראלי דקר.
נכון.
נדבר עם רייצ'ל על טעינה.
האופנועים צריכים טעינה ברמה 1, שהיא הטעינה הרגילה של שקע ביתי,
כדי שהטיול יוכל לעבוד.
אוי, אלוהים. שוב יורד שלג. שיגעון.
"סלון דה אוונטוס." נשמע מתאים לנו, לא?
מתאים לנו.
לאופנועים האלה יש כמה מחברים.
מדליקים את זה. המטען שם. והוא עולה לרמה 3.
יש לנו שניים כאלה, אחד לכל אופנוע.
אבל כשאין לנו...
כשאנחנו לא איתכם והקופסה לא איתנו.
היא הולכת איתכם.
לא נוכל לסחוב אותה עד לוס אנג'לס.
לא יהיה אפשרי להעמיס אותה על הסבל של האופנוע.
מבחינתנו, כדי להיות שקופים, אם לא נוכל...
אם אין לנו רמה 1, אז האופנועים לא מתאימים לנו לטיול.
באנו הנה במונית, צחקנו קצת,
בילינו אחר צהריים נחמד.
ואחר הצהריים נבחן את האופנועים.
אבל הם, היו להם דברים אחרים...
הם היו צריכים לעשות דברים ולגמור את העבודה.
אז באנו הנה.
ובשיטה הקלאסית של...
כדי לא נדאיג אף אחד, בואו לא נגיד כלום לאף אחד.
ההחלטה ללכת על חשמל הייתה לנו קשה מאוד
כי רצינו לשמר את החוויה של הטיול
בלי שהמוקד שלה יהיה ההטענה של האופנועים והמכוניות.
אבל החלטנו לזרום עם זה הלאה כי חשבנו שיהיו לנו אפשרויות...
כל הזמן ידענו שנטעין בעיקר בבתים של אנשים
או בבתי קפה, פשוט נתחבר לקיר איפשהו.
זו הייתה שיטת הטעינה העיקרית,
בנוסף לאפשרות של טעינה מהירה במטעני שלב 2 מעת לעת.
אבל אם זה לא יעבוד, אם שלב 1 לא יעבוד...
עם האופנועים האלה, לא נוכל להשתמש בהם לטיול זה. כלומר, לא נוכל.
היום זה נהיה קצת מטורלל, כי...
הארלי לא רוצים להגיד, ואני מבין למה...
הם לא עשו מספיק ניסויים.
הם לא רוצים לומר שטעינה בשלב 1 כבר אמינה במאה אחוז.
עדיין מוקדם.
הם עוד לא התחילו למכור אופנועים כאלה.
אז, אני יודע...
אני יודע שצ'רלי ויואן היו מודאגים בכל מקרה.
גם אם היו רוכבים על אופנועי דלק או נפט,
הם היו מודאגים פשוט בגלל האופי של טיול כזה.
אבל יש כאן כל כך הרבה משתנים. כל דבר הוא אבטיפוס.
הצוות מנסה למצוא פתרון,
אבל אולי עוד לא בשלו התנאים לטיול כזה.
- יומן מצלמה -
אני לא יכול לישון.
יש לי הרהורי חרטה.
למשל, אולי היינו צריכים ללכת על אופנועים רגילים.
יהיה מאכזב מאוד אם לא נוכל להשתמש באופנועים החשמליים.
עכשיו 3:22. עדיין לא נרדם.
האיש בחדר הסמוך נוחר כמו... תקשיבו.
אפשר לשמוע אותו.
באמצע הלילה,
דברים פשוט מתרוצצים במוח, לא?
פשוט מתגלגלים.
מה אם האופנועים לא יעבדו? אם לא נוכל לטעון אותם?
מה אם ירד שלג מחר? אוף. אני רק רוצה לישון.
אולי המזל יאיר לנו פנים היום.
אולי הארלי ימצאו פתרון.
יש חלק אחד קטן במערכת הטעינה של הארלי
שהם רוצים להחליף כדי שהיא תהיה יציבה יותר.
אבל הוא לא כאן באושואיה וצריך לחכות לחלק.
זה החלק העיקרי של האופנוע.
זה לא הגיוני, אני יודע, אבל החלק הקטן הזה...
הוא שדרוג לאופנוע...
- מדבר עם עמיל המכס -
שמאפשר לו להיטען.
אלה אופנועים חשמליים, כידוע לך.
ובלי החלק הקטן הזה לא נוכל להתחיל את הטיול.
והחבר'ה מתחילים לצאת מדעתם.
אתם רואים אותי עכשיו?
אלה אנשים זקנים עם טכנולוגיה מודרנית
אבל היא באמת די כבדה.
נכון, זה כבד. -כן, כבד מאוד.
אתה רק צריך לקחת את הכפית עם המלט...
כך היא אמרה. -ולהקשיח.
אנחנו מתעכבים יום נוסף. אז נלך לטייל בעיר.
בטח יש להם דברים מחממים.
הם לא ימכרו מכנסיים קצרים כאן, נכון?
זה צבע יפה. -אין לי צבע מועדף.
אני לא טיפוס של כובעים. אתה מבין?
ויש לי צוואר קצר.
אולי תקנה כובע כזה עם אבני חן.
בוא נראה. לא רע.
האפור נראה טוב? -כן. זה צבע שהולם אותך.
מבליט את העיניים. בוא נראה.
וואו. תראו את עיני הפלדה הכחולה.
הבחנתי במקום הזה באחד הימים.
חנות עוגות. תראה. -איך אלה נקראים? צ'ימיצ'ורי?
צ'ימיצ'ורי, כן.
אבל הרוטב ששמים על בשר לא נקרא צ'ימיצ'ורי גם הוא?
אהה. לא, אלה לא צ'ימיצ'ורי. אלה הדברים האלה...
יש גם במקסיקו. -צ'וריצ'ימי?
צ'וריצ'ימי צמיג.
אני חושב שקוראים להם צ'ורוס.
דונאטס ישרים. -כן.
בוא נחזור. רייצ'ל רוצה להראות לנו משהו.
אתמול בערב קיבלנו את חלקי השלב 1 וניסינו אותם.
הכול עבר בהצלחה מסחררת.
הדבר הראשון שעשינו היה בדיקת ארון החשמל.
זה מטען זרם חילופין רמה 1 בשבילנו. החדשות הטובות הן שהוא עובד.
יפה. -תודה.
תודה על כל מה שעשית. -בחיי, עשית עבודה מדהימה.
כן, תודה רבה. -תודה.
יש לנו אפשרויות טעינה שונות.
נוכל לטעון את האופנועים באמצעות מטען מהיר,
וכמה כאלה נפרסים לאורך המסלול,
ויישארו שם כמעין מורשת של Long Way Up, אם תרצו.
משבר מערכת הטעינה של האופנועים
נחלש היום, אני חושב.
אני קצת מתבייש, למען האמת, ש...
שעשיתי כזה...
אני חייב להישאר רגוע במצבים כאלה,
ונראה לי שאתמול הייתי קצת לא רגוע במצב הזה, ו...
אני חושב שהגורם לרבות מהחרדות שלנו
הוא שזה קצת לא נודע.
אני רוצה להתחיל את המסע, רוצה לצאת לדרך עכשיו.
אנחנו באושואיה
וצריכים לרכוב עד סוף הכביש.
יש שם חניון שבו רוב האנשים שנוסעים מצפון לדרום
מסיימים את המסע שלהם. זה סוף הדרך, למעשה.
בצהריים, ב-12:00,
נצא לדרך ונתחיל את הטיול.
שמח כמו לארי.
לא יודע מי זה לארי ולמה הוא שמח. אין לי מושג.
אבל בבריטניה, כשמישהו שמח, אומרים שהוא שמח כמו לארי.
תנו לו משימה. הוא אוהב את זה.
אני חושב שאולי באמת נצא לדרך.
אולי באמת נעלה על האופנועים.
בוש, דחוף.
אתה נייד. אתה האדם הנייד הראשון.
אתה שומע אותי, יואן? -כן, שומע אותך.
טוב. מעולה.
הבנות שלי נתנו לי את זה לפני שנסעתי. ג'מיאן ואנוק. למזל.
מה שטוב בצורך לטפל בכל הדברים האחרים
היא שאתה לא צריך לחשוב על הדבר שאתה צריך לעשות.
לפני חמש דקות, חשבתי, "אוי ואבוי.
אתה צריך גם לנהוג בריביאן הראשון
שיוצר מעולם."
טוב.
כל כך טוב להיות בתנועה.
ממש כך. אני מרגיש, כמו שאתה אומר...
זה מאוד לא יציב כרגע.
נסענו עד קצה הכביש בארץ האש.
נסענו דרום מזרחה וכל הדרך לחניון.
והחניון שראיתי כל כך הרבה פעמים בבלוגים וביומני מסע
של אנשים שעשו את הכביש הפאן-אמריקאי
מאלסקה עד דרום אמריקה ושעשו אותו מצפון לדרום.
בחניון הזה הם מסיימים את הטיול שלהם.
איך השיער שלי נראה?
איפה המאפרים ומעצבי השיער, אגב?
הנה...
נראה קצת כאילו הגענו לסוף הטיול.
יש הרגשה של מסיבה.
אבל בעצם הגענו רק לתחילת הטיול.
יואן, אז יש לנו...
יש לנו עוד 25,000 ק"מ. -כן.
ו...
אני מרגיש כאילו השגנו את זה.
הגענו לכאן, רכבנו עד קצה הכביש.
אני מרגיש טוב. אז בהצלחה. -תודה.
נתראה שוב למעלה. ארתיח מים.
נתראה באל.איי. טוב, ביי. -טוב. תודה.
זו התחלה הולמת.
אנחנו בתחתית העולם, איפה ש...
תראו את הילדים שם.
בהצלחה. -היי.
זה קורע, לא?
יש הרגשה של הישג מכך שהגענו לכאן.
אבל... והגענו.
כי די קשה להגיע לכאן.
חיכינו שלושה או ארבעה ימים, אבל... כן.
אבל עכשיו צריך לזוז. -סי.
בהצלחה, חברי הטוב. -גם לך, צ'רלי. בהצלחה.
אין דבר שהיה משמח אותי יותר מטיול נוסף איתך. זה נפלא.
אני יודע. -זה נפלא בעיניי.
זזנו, אחי.
טוב, זזנו. -אלא אם בא לך לעשות לחיצת יד קטנה.
כן...
התכוונתי לעצור.
אני אוהב אותך, חברי הטוב. -ואני אותך, מותק. קדימה.
טוב. -קדימה.
- ארץ האש, ארגנטינה -
- עשרים ואחד אלף ק"מ ללוס אנג'לס -
- סוף הכביש - טולווין -
- גבול צ'ילה-ארגנטינה -
- פורבניר -
פתחתי את מגן הפנים. האוויר הצח הנפלא בפנים.
כן, זה מקסים. -כל כך נעים לנסוע.
יצאנו לדרך, צ'רלי. יצאנו לדרך, אחי.
אני יודע. אלוהים...
כל החודשים שבהם חשבנו על זה ו...
כן. -תהינו איך זה יהיה ו...
והנה אנחנו כאן. -הנה אנחנו כאן.
זו התחלה קסומה כבר מהרגע הראשון של המסע.
מוקפים בהרים מושלגים,
ולשונות ים קטנות ויערות יפהפיים.
זה לא היה יכול להיות קסום יותר.
זה פשוט מהמם.
- אושואיה -
ההר מולנו הוא כמו על האריזה של דגני בוקר "אלפן". זוכר אותה?
בחיי, כן. -נראה דומה.
תראה את זה. "אלפן".
טוב, אנחנו בדרך. יצאנו מאושואיה.
אנחנו על הכביש הפתוח. מטפסים מעלה מעלה.
ההרים פשוט מדהימים. פשוט מדהימים.
אנחנו על אי, מה שעושה את זה לעוד יותר מעניין.
קר כאן, אבל מקסים.
והמגע של האופנוע עם הכביש נעים. אני פשוט מלא...
אושר מכך שאנחנו בטיול סוף סוף ושיצאנו לדרך.
הנוף מרהיב עין. אלוהים אדירים.
התרגשתי כל כך היום וזה היה אדיר.
קיבלנו מערכת כבלים חדשה,
שנראה שתקל עלינו מאוד.
אז יש לנו אפשרויות אמיתיות עכשיו. אפשרויות אמיתיות.
נראה מדהים
שהתחלנו את המסע עם המון שלג מסביב.
זה מטורף. -המקומות שאנחנו מוצאים את עצמנו בהם, הא?
אני יודע. -אתה יודע?
אני חושב שמעולם לא הייתי על האופנוע שלי
במקום שאנשים עשו בו סקי קודם.
וואו. איזה חלק יפה של העולם.
באמת מהמם, לא?
כל כך מצחיק.
אני מסתכל עליך בנוף הזה יושב על האופנוע שלך.
כמה בימים ההם, צ'רלי.
מעולם לא הטענו את האופנועים.
אף פעם. -לא, אף פעם.
- טולווין, ארגנטינה -
ואין לנו מושג אם הם יעבדו.
תראה את זה. -באמת נראה מגניב.
תראה את זה.
נקווה שזה יעבוד.
יורדים מהאופנועים? -פעם ראשונה.
פעם ראשונה, אחי.
זה מדהים, נכון?
זה מה שאנחנו... תראה את האישה עם הלחם...
וואו.
זה נראה כמו מאפה קורניש.
מצטער, הלכתי לאיבוד באוכל. אני רעב, כנראה.
פשוט מתחברים או שצריך לשאול מישהו?
פשוט מחברים? -נראה לי שכן.
בוא נראה אם הכול...
כולם למעלה.
אלה למטה. הם צריכים להיות למעלה גם.
בוא נראה. מחזיקים אצבעות.
מתמלא. תראה, זה עובד. -זה עובד.
"זמן מילוי משוער".
, הנה, תראה. עוד שש שעות ו-56 דקות למילוי.
למילוי. -זה בסדר.
מה נשמע? טוב לראות אותך.
קלאודיו. -זה קלאודיו.
קלאודיו.
גם אני קלאודיו.
אביך הקים את המאפייה? -כן, אבי לבדו.
- פרנקו, מנהל -
הוא הגיע ממאר דל פלאטה, בואנוס איירס.
אני הצעתי לאבי להתקין את המטענים בעולם החדש שמגיע.
דברים בריאים למען, למען...
כדור הארץ. -למען כדור הארץ.
צריך לעשות משהו. -לשנות.
אנחנו צריכים לשנות.
כן. רעיון מעולה. כן. -רעיון מעולה.
אתה חושב שזו הפעם הראשונה...
שהשתמשו בזה? -כן.
כן. -זה צמחוני.
ושם יש...
- עוף בתנור -
עוף בתנור.
וזה עוף מטוגן.
בשר בתנור. מגניב. נכון שזה מדהים?
זה ממש עוזר לזרים כמונו.
גבירותיי.
אולה. -אולה.
הלוואי שידענו יותר ספרדית.
ברור שזו תהיה בעיה.
אבל אני חולם על קפה חם כבר הרבה זמן. די קר כאן.
נסענו שמונים ק"מ. די קר. -בהחלט. כן.
זה מילוי הגבינה. בסדר.
בכל פעם שאנחנו מטעינים, אנחנו רוצים להשאיר מדבקה קטנה.
זה שם הסדרה שלנו. -כמו...
טוב.
- צ'ילה - ארגנטינה - טולווין -
- מעבר הגבול -
אנחנו בדרך לצ'ילה.
תכף מגיעים למעבר הגבול.
הנוף היום היה שטוח ופתוח.
ולמזלנו לא נשבו רוחות
כי מתברר שלעתים קרובות מאוד סוער כאן.
אבל לא היה סוער היום. רק קר מאוד, זה הכול.
אבל אנחנו מכורבלים עד כמה שאפשר.
כך אנחנו אורזים.
אנחנו בארגנטינה. אנחנו בארכיפלג, נכון?
זו קבוצה של איים כאן
ואנחנו מדלגים מארגנטינה לצ'ילה.
אחר כך נחזור לארגנטינה די מהר.
אנחנו בדרך לעיר בשם פונטה ארנאס.
- מעבר הגבול צ'ילה-ארגנטינה -
תראה, יש שני שקעים כאן.
נוכל להעביר דרך החלון.
זה אמור לעבוד. און מומנטו.
הנה.
מארגנטינה לצ'ילה, מעבר הגבול הראשון שלנו.
אכבה את החברה שלי.
טוב לראותך אותך. -מה שלומך?
איך הבהונות שלך? -אתה בסדר?
כן, אני בסדר גמור.
מגניב.
טוב, אז בוא ניכנס לצ'ילה.
יש לך דרכון?
זה חתול צ'יליאני או ארגנטינאי?
החתם את הדרכון שלי עכשיו, מחתים את יואן מקגרגור.
תודה, אדוני. תודה.
כמה פעמים עוד... -ארבע.
נצא וניכנס... באמת?
כן. -כן.
ניכנס לצ'ילה עוד ארבע פעמים?
- נטי, מפיקה מקומית -
לא ייתכן. -לא. ניכנס לצ'ילה...
פעמיים. -אנחנו נכנסים לצ'ילה עכשיו, אחת.
אנחנו יוצאים מצ'ילה.
אז נפגוש אותו בגבול שוב כשתיכנסו לארגנטינה.
זה מה שספרתי. -אני מבין.
ואז נצא וניכנס. כן, עוד שתי כניסות לצ'ילה.
ובכל פעם נראה את קלאודיו? -עוד פעמיים.
אי אפשר אפשר להגיע לסופרמן... -הגיבור האמיתי.
- קלאודיו, עמיל מכס -
אי אפשר להגיע לבטמן, קוראים לקלאודיו.
קדימה, קלאודיו.
זה ממש טעים. טעים מאוד. -כן. וגדול.
יש בזה... בבקשה.
מתברר שצריך להעביר אותו שמאלה. בטח...
תראו את זה.
זה ממחוז מיסיונס.
גרסיאס.
ממחוז מיסיונס שעל גבול ברזיל.
שם שותים הרבה מאטה.
- יונתן, שומר גבול -
בברזיל?
כן. הרבה מאטה.
מכניסים את העלים, מוזגים מים ואז שותים.
זה סמל של חברות.
גרסיאס.
למעלה, לאורך הכביש הזה, יש דרך עפר.
עד כה רכבנו על כבישי בטון, כבישי אספלט...
כל הזמן.
עכשיו אנחנו הולכים לסטות לדרך עפר בפעם הראשונה.
קצת אקשן על חצץ.
אני יודע. זה מטורף, לא?
מה שתמיד אמרו לי בנוגע לחצץ
זה לאחוז את הידיות בקלילות.
אחיזה קלה. כמעט כמו בנגינה על פסנתר.
באופן שתוכל לנענע את האצבעות קצת.
כי אתה צריך לאפשר לאופנוע לזוז מעט מתחתיך.
אם תחזיק חזק, הוא יילחם בך. האופנוע רוצה לזוז מתחתיך.
אז אם אתה לופת את הידיות...
האופנוע צריך לנסות להזיז אותך.
ואתה מביט קדימה, הכי רחוק שאתה יכול.
- גבול צ'ילה-ארגנטינה -
- פורבניר -
היום נלך לראות פינגווינים,
ואני מתרגש מזה
כי מעולם לא ראיתי פינגווינים אמיתיים בטבע.
זה בערך מה שקיוויתי
כשחשבתי על פטגוניה וצ'ילה וארגנטינה
וכל המקומות האלה. הם פשוט יפהפיים.
בעיה אמיתית,
כי אנחנו הולכים לראות פינגווינים ונסענו רק 64 ק"מ.
ואחרי שנראה את הפינגווינים,
יש לנו כמעט מאה ק"מ עד למקום שבו נעלה על מעבורת.
לא חיברנו את האופנועים לחשמל ברגע שהגענו לגבול.
נטעין את האופנועים מהספרינטר
בזמן שנסתכל על פינגווינים במשך שעה שעתיים.
אבל עכשיו כבר 16:00 ולכן יהיה
כבר 18:00 כשנצא לדרך.
וכשהשמש שוקעת נורא קר כאן.
אני חושב שטעינו בחישוב הטעינה.
אבל יהיה מדהים לראות את הפינגווינים. אז זו בעיה.
כן.
לחבר כאן, נכון? -אז ננתק את זה.
אנחנו מתחברים כאן כי יש לנו קולט שמש כאן.
כל החשמל שנכנס לזה מגיע מהשמש.
ואז מכניסים את הדבר הזה לכאן.
וזה נכנס. ונקווה שהוא מטעין.
אם לא נטעין עכשיו, לא נגיע בזמן למעבורת,
ונישאר תקועים כאן בקור.
זה לא מטעין, חבר'ה.
לא, לא טוב.
חשבתי שאיבדתי את הכובע. זה היה אסון.
תסרוקת גרועה מעולם לא נראתה כ"כ טוב.
כן, זה התקע... הפיוז מקצר את התקע.
כן.
לא. קיצרתי את התקע. עכשיו זה אמור לעבוד.
מטעין עכשיו? -לא.
לא הצלחנו להטעין מקולטי השמש,
אז ננסה להטעין מתחנת המחקר של שירלי.
זה הבית שלנו כאן.
הם יפהפיים.
- שירלי, שומרת יערות -
זה באמת אופנוע נחמד לרכיבה.
הוא שקט. אין רעש. -כן? הוא שקט?
כן? -וחלק. נחמד מאוד.
בעוד עשר שנים לא תהיה בעיה.
לא תהיה בעיה. -שום בעיה.
כי אז לכולם כבר יהיו כלי רכב חשמליים.
אבל עכשיו... -כן. רק מתחילים.
זה בחיתולים, כן. אנחנו מקדימים את זמננו.
איזה יופי. -יפה, לא?
בית זעיר.
הוא ניצח. -איפה אתה?
כאן. -אתה שם?
זוכר שדיברנו על קניית מתאם צ'יליאני?
כן.
ואמרנו, "לא, לא נצטרך כי יהיה מתאם במלון."
תגיד מתי די.
טוב. -טוב?
בום! אין עלינו.
יואן, אני לא חושב שהאופנועים ייטענו.
כל הכוח... הוא סולרי.
וגם הם עובדים על סוללות.
שמורת הטבע פינגווינו ריי היא יוזמת שימור
ומושבת הפינגווינים המלכותיים היחידה באמריקה הלטינית.
זה פינגווין מלכותי.
בגלל מחזור הרבייה הארוך שלו, אפשר לראות אותם כאן כל השנה.
- ג'לקה, שומרת יערות -
יש כאן טורפים שלהם? מי אוכל אותם?
אין להם טורפים רבים כי המפרץ אינו עמוק במיוחד.
בסדר.
וואו. -איזה קטנים.
וואו.
זה נראה קצת כמו שאני מרגיש על האופנוע בקור.
כי הם כל כך... כל כך מלאים נוצות.
וכך אני מרגיש על האופנוע,
בגלל כל השכבות שאני לובש.
תראה את הגוזל מאחור. הוא נראה מרופד כולו.
תפוח ומרופד.
אז...
כן.
נצטרך להתנהל הרבה יותר טוב להבא.
הגענו לכאן. זה העיקר. אנחנו כאן.
זה שלא הגענו לשם, זה מצוין.
הנה מתנה קטנה מאיתנו. -גרסיאס. המון תודה.
בבקשה, יואן. -תודה.
יפה מאוד מצדך. אשים את זה בכיס.
מזכרת מאיתנו. -גרסיאס.
האופנועים לא נטענו, כך שאנחנו קצת תקועים.
הזמן דוחק מבחינת החום.
לאן אתם נוסעים? -היינו נשארים כאן.
כן. -הייתי מעדיף, למעשה,
כי זה מקום מגניב למצוא את עצמך בו.
זה יהיה מקסים. -אבל...
האופנוע לא נטען בכלל.
אין מעבורת כל שעה? -לא.
יש רק אחת... מתי יש מעבורת?
יש אחת ב-19:00 ואחת מחר ב-14:00.
אבל אנחנו מבררים אם יש אחת לפני 14:00.
טוב. בסדר.
יש מלון אחד סגור אבל הוא בעוד 16 ק"מ.
זוכר כשנסענו לכאן?
אמרתי, "יש שלט של מלון." זה המלון.
כיוון שהפסדנו שלושה ימים באושואיה, אנחנו צריכים לחזור ללו"ז.
הטנדרים ינסו להגיע למעבורת הלילה.
נקווה שהאופנועים ימצאו מקום להטעין בדרך.
הוא היה ליד אסם גדול, נכון? המקום הזה?
נקווה שיסכימו לפתוח את המלון בשבילנו,
ואז נוכל להטעין שם.
כן.
הסוללה של המטען שלי מתרוקנת. המצבר של המכונית מתרוקן.
הסולר בספרינטר הולך ואוזל.
אפשרויות הלינה הולכות ואוזלות.
והמעבורת יוצאת בעוד שעה. הכול נגדנו.
איזו תלבושת יפה.
גרסיאס, אמיגו.
- נור -
זה בסדר? -זה בסדר.
מעולה. -טוב.
וקרלוס מחכה לכם בפנים.
תודה. -אה. קרלוס.
ריח של צבע טרי. -בבקשה.
גרסיאס. שמי יואן. -קרלוס.
נעים מאוד. צ'רלי.
נעים מאוד. איזה מקום יפה יש לך.
אם נרכב במהירות שמונים קמ"ש נספיק להגיע בזמן.
אם נקבל את הזמן שאני מנסה להרוויח מהם.
דבר איתם בקשר. אבל מכשיר הקשר... כמעט כבה.
זה לוס אנג'לס.
אתה יכול למסור לו תודה רבה מאיתנו? כי אני יודע שהמלון סגור.
אנחנו באמת אסירי תודה שאתם יכולים לארח אותנו.
טוב, אנחנו צריכים שניים. -אחד...
אחד שם ואחד שם. דרך החלון?
טוב.
משהו משמח? טוב, צ'רלי. נסה.
עדיף שזה ייכנס פנימה. -ישר.
כן, ישר.
מה שמך?
נור. טמי נור. -נור?
כן. -נור. גרסיאס, נור.
יש! יש טעינה.
יופי, טוב מאוד.
שיהיה הכוח עמך. -תודה, אדוני.
שיהיה הכוח עמך.
האדון הזה ברוב טובו נתן לנו ללון במלון שלו,
שבעצם סגור עכשיו.
הוא פתח אותו לכבודנו ואנחנו...
חיברנו את האופנוע של צ'רלי...
ואת האופנוע שלי.
אבל האמת היא שאני לא בטוח אם אלה מטענים טובים,
ויש לי הרגשה שלא.
אתם יודעים מה החלק המגניב בנסיעה במכונית
שעומדת לשבוק חיים בלי מצבר במקום הזה בעולם?
זה נותן לך הרגשה של מגלה ארצות.
כן.
כמה אחוז נשאר לכם?
הגעתי לתשעה, עשרה. -אנחנו על אחד.
אז נגרור קודם?
כן, ראס. הטעינה בגרירה הראשונה היא שלך.
עושה רושם שלדייב וראס יש הרבה עבודה
ואנחנו תקועים פה במלון ההזוי הזה.
זו הבעיה. דבר אחד זה לעשות את זה לטובת כלי הרכב החשמליים,
ודבר אחר הוא לעשות את זה למען החוויה של...
טיול הרפתקאות, וזו הדילמה.
לא נראה לי שנצא מכאן.
בחיים. -בחיים.
ובמקום הזה יש תחושה עמומה של...
סרט אימה.
נגמר לנו הדלק והמצבר התרוקן.
ונשארו עוד 16 ק"מ.
למה לא נגרור את זאת שכבר שבקה?
ואני אסע אחריכם כמה שאוכל ואם אשבוק, תחזרו לקחת אותי.
טוב.
אני רק אומר שיצאתי להרפתקה הגדולה וחובקת הארצות הזאת
בלי מתאם שקע.
עם כל הדיבור על רכבים חשמליים כבר שנים, לא הבאתי מתאם נייד.
איזה אידיוט.
כרגע ליואן ולצ'רלי יש רק מתאם צ'יליאני אחד.
אנחנו לומדים.
אנחנו לוקחים סיכונים עם כלי הרכב החשמליים,
ונגמר לנו החשמל באמצע שום מקום.
אם נצליח להעביר את זה לבחורים,
הם יוכלו להטעין את האופנועים למחר.
קר כאן, מה? -כן.
ממש, ממש קר. מדהים כמה קר כאן.
קצת קר.
כן, קפוא.
אבל צריך לנשום בשלווה.
ניקינו את הקרח כאן.
זה הרבה יותר מסובך מכפי שחשבנו.
הבחורים תקועים שם בקור,
וגם לנו אין הרבה מזל.
אני משיקגו.
- ג'ימי -
אני לא אמור לסבול מקור, אבל ממש קר כאן.
לא חשבתי שנצטרך לנסות להטעין בגרירה
כבר ביום הראשון.
בסדר.
זה מעניין. הוא לא יוצא עכשיו.
לא, זה שוב כבה. -איך הולך?
אנחנו מנסים להבין את מגבלות הרכבים.
אז העמדנו אותם למבחן.
שלא במפתיע, אנחנו בקצה הגבול.
ובמרחק 18 ק"מ מהיעד.
עלייה קלה לפנינו.
אחד בא שם ואני אביא את השני.
אם יש לך מפזר חום...
תכוון את מפזר החום על המכל.
הקור עלול לגרום לנו נזק.
טוב.
אתה חושב שזה הקור? בגלל זה הוא לא טוען?
לעולם אל תגיד לעולם לא. כן, נעשה את זה.
אנחנו מוכנים? יש שניים... לא.
מה עם השטיח הזה?
הם מורידים את השטיחים, לא? -כן?
אני חושב שכן.
רוצה להעמיד את האופנוע שלו על השטיח הזה? זה בסדר?
זה בסדר.
זה גבוה מאוד בשבילי. -כן. כן.
שתיים, שלוש. -כן.
טוב.
אתה בפנים. -טוב.
טוב.
טוב. הצלחתי להכניס אותו.
יפה. -כל הכבוד לכולם.
הוא לא קפוא לגמרי. אבל די קפוא.
גם קפה?
זהו זה.
זה מה שיש. הלכה האופטימיות.
אעדכן אותם. -בריאן, נראה לי שהגעתי לסוף.
כן, נגמר הכוח.
צריך לשים משהו...
לפרוס משהו מתחת וכשהקרח יימאס המים לא יקלקלו את הרצפה?
השטיחים יספיקו?
בוא נתחבר למעגל השני.
שניהם נדלקו, שניהם הופעלו.
אלוהים, הם מתחממים. -הוא כבר נמס.
זה כבר מתחמם. מדהים.
קדימה. שלי על 28 אחוז.
אם זה יעבוד, נוכן להטעין אותם מהבית
בזמן שהבית ישן, אם תרצה.
כן. -כל הלילה.
וכשנוציא אותם בבוקר,
אולי הסוללה תתמלא. -כן.
לא רציתי להגיע לאפס, למען האמת. אבל זה מה שקרה.
ואני מניח...
מערכות יחסים נמדדות לפי ההתמודדות עם זמנים קשים,
לא לפי ההתמודדות עם זמנים קלים.
רוב הסיכויים שיואן וצ'רלי יצליחו להטעין.
הקור כבר מסוכן והמכוניות שלנו שבקו.
אז...
אז אנחנו יודעים שזו בעיה של קור קיצוני.
כשקר מאוד הם לא נטענים.
ושאם מחברים את כולם למעגל חשמלי אחד...
לכן הוא השתמש בשני כבלים ובשני מעגלים שונים.
אבל העניין הוא, איך יודעים?
איך בודקים מעגל? איך בודקים...
בתנאים אידאליים היית עושה את זה כאן,
ואז ואת השני מחבר לשקע במטבח.
אתה יודע, אולי...
הפסקת חשמל. -שיט.
תרגום כתוביות: גלית אקסלרד