Vi vil køre 21.000 kilometer gennem 13 lande.
Fra Ushuaia ind og ud af Argentina og Chile til Atacamaørkenen,
hvorfra vi kører til La Paz, før vi krydser Titicacasøen
og fortsætter langs Andesbjergene til Colombia og så til Panama
og gennem Mellemamerika og Mexico, og så er vi i Los Angeles 100 dage senere.
INSTRUKTØR/PRODUCER
Vi giver dem videokameraer med,
og de får også kameraer på deres hjelme, så de kan filme på farten.
Er det en vej? Åh gud!
En tredje motorcykel følger dem, og på den sidder Claudio, en kameramand.
Derudover vil Russ og jeg køre i to el-pickuptrucks
med kameramændene Jimmy, Anthony og Taylor, der også hjælper med logistik.
Vi filmer gutterne fra bilerne og mødes med dem ved grænser,
men ellers er motorcyklerne på egen hånd.
PASTO LUFTHAVN COLOMBIA
Vi har nu ventet i over tre timer
og har og hørt, at målet, Buenaventura, er blevet lukket på grund af tåge.
Det har en dominoeffekt, for båden, vi skal nå, sejler om to timer.
Så det ser ikke godt ud.
-Kan vi lande i Buenaventura nu? -Det er intet problem.
-Der er åbent. -Godt.
Er der åbnet i Buenaventura?
Ja, alt er i orden.
Endelig kom den gode nyhed, men det er lige på et hængende hår.
Især, fordi vi skal losse og laste i den anden ende.
-Klar, venner? -Ja, hr.
Lad os flyve.
Vi har kørt langt på vores motorcykler, men nu har vi ramt en mur.
Det vejløse Darién Gap blokerer ruten mellem Syd- og Mellemamerika.
Så vi kan kun komme ad luft- og vandvejen til Panama.
Charley og jeg tager et fly med de tre motorcykler,
og Russ, David og holdet er på et andet med alt udstyret.
Vi kigger efter det andet fly.
Han må være deroppe.
Det, der virkede let, er tydeligvis svært.
Hov, vent.
-Der er han! -Hvor?
Til venstre. Der er han.
Hej!
Det var tæt på.
Det er spektakulært at flyve over den colombianske jungle i de to fly.
Det er det rene Jagten på den forsvundne skat.
Fedt.
Motorcyklerne klarede den uden at vælte.
Det var første etape af vores rejse i tre etaper til Panama.
BUENAVENTURA LUFTHAVN COLOMBIA
45 MINUTTER TIL BÅDEN SEJLER
-Godt. -Ja.
Gracias.
-Næste stop er færgen. -Okay.
8721 KILOMETER TIL LOS ANGELES
Nu kører vi ind i det dybeste, mørkeste Colombia.
Der er stadig veje til Buenaventura,
men der, hvor vi skal hen, er der ingen veje til eller fra.
Man kan kun komme dertil med skib.
Båden sejler os langs Stillehavets kyst
forbi en håndfuld afsides landsbyer på vejen.
Det er en rejse på to dage til Bahía Solano i det nordlige Colombia.
Det er isolerede samfund. Mange af dem er bortløbne slaver,
der stiftede de her isolerede samfund langs kysten
og levede af landbrug og fiskeri.
Hvorfor frarådes rejser til Buenaventura stadig?
Særligt området her, fordi det er en havneby, der er så isoleret,
har været centrum for paramilitær aktivitet,
for narkokarteller og selvfølgelig konflikten med FARC og andre
guerillagrupper, her har været.
-Der er både. -Skal vi derned?
Nej.
Der er nogle både.
-Det er vores. -Nej da.
-Seriøst? -Ja.
Hej, min ven. Taler du engelsk?
Castiliansk, brormand.
Det her bliver en interessant omgang.
Den her?
Den er et vrag.
Hvordan får vi den ned?
Hold da op.
Der er også 15 personer, der bor på båden. Så mange.
Det kan umuligt være den.
Den ser knap sødygtig ud.
-Det var ikke den på billederne. -Nej.
Dette er ikke båden, I søger. Passér gaden.
Det er da ikke vores båd.
-Hvad? -Det var ikke den på billederne.
Den fra billederne er derhenne.
Den der. Det må være den grønne der.
De er ved at lave mad til os.
Ja, ja.
-Er det den? -Det er den.
-Er det den? -Fint.
Det er en slidt båd. Det er ikke for sjov. Det er en gammel skude.
Vi skal sejle i to dage.
Her er væggelus, kakerlakker, flåter, rotter...
Vi står i vejen.
De er ved at laste motorcyklerne, som om det er afgjort.
Vi prøvede at forhandle os til en bedre båd.
Nu er der ingen vej tilbage.
Åh gud. Han trækker min motorcykel alene. Den en enormt tung.
De er vist vant til knallerter, ikke Harley-Davidson'er.
15 MINUTTER TIL AFGANG
De skynder sig, fordi der snart er ebbe.
Får de den ikke ombord, kan vi ikke få båden ud.
Nu sker det.
Lad os bare gå ombord.
Der er lidt ballade i maskinrummet, I måske vil se.
I vil ikke tro det.
-De har problemer med batteriet. -Nå, batteriet.
De kan ikke få hovedmotoren i gang.
Hvis man kigger derned, kan man se batteriet.
Det har de brugt til at starte hovedmotoren.
Og motoren startede straks, så det er et godt tegn.
Jeg er vild med det faktum, at de lånte batteriet fra den båd...
-Til at starte... -...til at starte den her.
Ciudad Mutis. Nuquí, Choco. Skifter.
Larmen... Jeg er vild med alle stemmerne og al den ståhej.
-Den ser fin ud. -Ja da. Kom nu ombord.
-Det her skud er svært at få til søs. -Sandt.
Hold da op. Se lige... fuglene flyve over vandet. Smukt.
Og der kommer en fiskekutter i det fjerne.
-Hr. kaptajn, skibet er klar til afgang. -Glimrende.
Hejs hovedhejset, og split mine bramsejl.
Jeg flutter flapperne, hr.
Det var en mellemting mellem James Mason og en sørøver.
Vi sejler, vi sejler, vi sejler.
VIDEODAGBOG
Det er min kahyt. Her er tre køjer.
Og tre her.
Jeg vil prøve at sove i den midterste her.
Men jeg har valgt den eneste kahyt, hvor der ikke er en blæser.
Og den ligger lige ved udstødningen.
Skørt, ikke?
Åh gud, det ser godt ud.
Gud, hvor er det lækkert.
Dét er frisk fisk.
-Det er herligt. -Ja.
Mere fisk?
-Jeg er glad. -Er du?
Ja.
Ja, det smager rigtig godt.
Sådan, Charley Boorman.
-Han er til stede. -Apropos...
-Hvordan står det til? -Glimrende.
Det er vist lidt som i et fængsel.
-Jeg syntes nok, det virkede bekendt. -Her er lidt fængselsagtigt.
Bestemt.
-Jeg skal på toilettet. -Aha.
Hun larmer, men hun er sikker.
Nu sker det.
VIDEODAGBOG
Sådan fungerer toilettet.
Der pumpes konstant havvand herned.
Og så er det her...
Her takker jeg så af indtil videre.
Se med i næste uge for at finde ud af, om drengene når i havn.
Godmorgen.
VIDEODAGBOG
Jeg har ikke sovet særlig godt.
Jeg gled rundt i en evighed i den her seng.
Det var udsigten her til morgen.
Et enormt ocean.
Når man sejler ud i en lille båd og ikke kan se land,
føler man sig pludselig meget lille.
Der går altid en dag eller to, før man bliver søstærk.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Jeg havde en kop kaffe i hånden
og gik ned ad gangen, og så gjorde jeg sådan her.
Og så gjorde jeg sådan.
Og jeg spildte ikke en dråbe.
Jeg er vild med båden. Lækker frisk mad hver dag. Mest fisk.
Hun griner ad mig. Jeg ville ikke have fisk.
Jeg kan bare ikke spise fisk til morgenmad.
-Skal du ikke spise? -Nej tak.
Muchas gracias.
Mange af besætningsmedlemmerne har tilbragt det meste af livet til søs.
Det er som en kilde til liv.
Det er noget, som...
Man bliver så afhængig af det, at man ikke vil opgive det.
Det er noget helt særligt for mig.
Det har været mit job, siden jeg var knægt.
Vi voksede op blandt fiskere. Mine søskende og jeg fiskede som børn.
Så det er min profession.
Og den 16. januar fylder jeg 85 år.
Ja!
Den her båd er skøn.
Når nogen fraråder en at tage et sted hen,
ender det altid med at være det fedeste sted at være.
Derfor tager vi på de her rejser. Derfor elsker jeg det.
For ellers ender man ikke på sådan en båd med de mennesker.
Det er vildt og sjovt.
Se lige. Land! Jeg elsker land!
Det meste af kysten er ubeboet,
men der ligger et par landsbyer, så vi har spurgt, om vi kan besøge dem.
Som en gazelle.
Kokkene henter faktisk forsyninger her under hver sejlads.
Har jeg en hætte? Ja.
Man kalder det her Chocó-regionen.
Det er åbenbart et af de vådeste områder i verden.
Landsbyen, vi skal besøge, hedder Nuquí.
Det er vildt nok. Midt i kystlandet ligger der en lille landsby.
Her er vist ingen veje. Alle sejler hertil.
-Skal vi købe en? -Ja, lad os.
Sikke en hovedgade.
Hola.
Din butik er smuk. Bueno, bueno.
Jeg er vildt med dødningehovedet med en smøg i munden.
Når vi kommer tilbage til båden, er der... Der er ingen håndklæder, vel?
Jeg ville elske et håndklæde.
Måske skulle vi købe nogle.
Gracias. Tak, makker.
-Hola. -Hola.
Jeg er vild med stedet her. Jeg er vild med farverigdommen.
Her er alt det, man skal bruge.
Hvis man planter melbananer her,
er de klar til høst et halvt år efter.
Og i vandet er der rigeligt med fisk.
-Gracias, señor. -Bueno.
Det var et hyggeligt sted med masser af venlige mennesker.
Og det var helt anderledes.
Det føles meget afrocaribisk.
-Se nu her. Hvad er det? Hjemmebrændt? -Det er alkohol.
-Hvad er det? -Det er viche.
Det laves på sukkerrør.
-Lad og lugte til det. -Ja, prøv engang.
I ser mig ikke den næste uge.
Den gode nyhed er, at du ikke drak det. Den dårlige er... Hold da fest.
-Det er stærkt. -Det er det.
Det var godt, at vi tog med. Det var virkelig fedt at besøge landsbyen.
Klar?
Harley-Davidson har skaffet delene til min motorcykel,
men det hurtigste er at sende dem til Costa Rica, ikke Panama.
Når vi når Panama,
kører jeg med min motorcykel
-til Costa Rica. -Okay.
Jeg vil helst selv tage mig af min motorcykel,
men du kan opleve Panama for os begge.
Ja, det lyder fint.
-Men jeg vil savne dig. -I lige måde.
-Men det bliver et eventyr. -Hvad er det?
Vi har hyret et Antonov-fragtfly,
der vil flyve motorcyklerne til Medellín og videre til Panama.
Derfra skal jeg have min motorcykel til Costa Rica,
hvor jeg skal hente og montere delene, der kan gøre den køreklar igen.
Klokken er fem om morgenen, og vi lægger til. Sikke en klistret varme.
Et Antonov er et fragtfly,
der ikke må flyve passagerer over landegrænser.
Så det flyver til Panama City med motorcyklerne.
Og jeg vil hurtigst muligt have min til Costa Rica.
Så jeg vil høre, om jeg kan blive på Antonov-flyet,
lande i Medellín, sige farvel til jer og flyve med til Panama City.
-Kan det lade sig gøre? -Vi får se.
-Okay. -Ja.
Sådan.
-Colombia! -Colombia, her kommer vi!
BAHÍA SOLANA-LUFTHAVNEN COLOMBIA
-Er det det? -Nej.
Åh gud. Det er et nedstyrtet fly.
Vores fly skulle være her,
men da vi ikke har betalt endnu, er det ikke lettet.
Så det prøver vi at løse nu.
Ja.
Motorcyklerne er losset. De bliver bevogtet af politifolk.
Alt udstyret kommer derind. Det meste er der allerede.
Vi kan gøre, som vi vil, indtil flyet kommer.
Vi har et par timer til overs.
Jeg ved, du har fundet dig
En anden nu
Men i nat tilhører du mig
I nat tilhører du mig
Det var smukt.
Jamen det var to minutter. Så er der kun en time og 58 til afgang.
Heldigvis er er en strand i nærheden.
Der er skønt i de her afsides dele af Colombia. Jeg vil bestemt komme igen.
-Er der nyt om vores fly? Er det lettet? -Nej, lad mig lige se på det.
-Det skulle være her for to timer siden. -Tre timer.
Flyet er landet, så vi må af sted.
Vi har rampen.
Det ene øjeblik får vi en øl ved stranden og hygger.
Det næste er flyet faktisk landet.
Så vi kunne have været her før, men det er der intet at gøre ved.
Godt så.
Og jeg ved stadig ikke, om jeg kan flyve med hele vejen.
-Er det muligt? -Det er muligt.
Han skal have det godkendt i Bogotá. Jo før, desto bedre.
Jeg er vild med flyet. Det er ægte sovjetisk maskinteknik.
Smid bomben.
Det er Ruslands bedste.
Sjovt nok må de ikke flyve i europæisk eller amerikansk luftrum.
Det siger ligesom det hele, ikke?
Den er til dig, fordi du rejser alene med de tre motorcykler...
alene.
Når I ankommer, så bliv sammen med dem.
Få ordnet tolden og det hele.
Jakken vil åbenbart hjælpe.
Jeg får ordnet indrejsedokumenterne med dem.
Og når det er ordnet, flyver vi til Panama City i aften.
MEDELLÍN LUFTHAVN COLOMBIA
Hold nu op.
Lad mig lige høre... Jeg bliver her...
-Altså... Ja. -Med gutterne.
Vi bliver, til toldprocessen er fuldført. Det er kun indrejsen, du skal klare selv.
-Godt. -Kom, Ewan.
Vi har 40 minutter til at komme igennem tolden.
Det kommer med bussen.
Og motorcyklerne?
-Skal de losses, før de går gennem tolden? -Ja.
-Skal de alle tre af flyet og på det igen? -Ja, i morgen.
I morgen?
Ikke nu? Jeg taler lige med dem.
Jeg kommer vist ingen steder i aften.
Det er surt.
-Du var så klar. -Ja.
Du sagde bare: "Vi ses, venner."
Jeg tog afsked med alle. Det er pinligt nu.
Her er jeg så på egen hånd. Tout seul.
VIDEODAGBOG
Det er første dag, og jeg har overnattet på et hotel lige ved lufthavnen,
hvor vi ordnede motorcyklernes dokumenter i går aftes,
efter at vi ikke måtte flyve videre med dem til Panama City.
Så jeg sagde farvel til alle i går aftes, og det er lidt spøjst at være helt alene.
Jeg burde nå til Panama City i dag.
Og derfra kører jeg helt til Costa Rica for at hente reservedelene i San José.
I aften tager Charley og holdet et rutefly til Panama City,
og så kører han på sin motorcykel til Costa Rica, mens jeg får fikset min.
MEDELLÍN LUFTHAVN COLOMBIA
Forhåbentlig vil han være tæt på grænsen til Costa Rica i aften.
-Ja. -Ja.
Hvis alt går... Jeg ved ikke helt. Den slags tager altid længere end antaget.
I går aftes troede vi jo...
Vi troede, jeg kom med flyet 18.30, men...
Ja.
Ewan?
-Gods, ikke? -Det er det forkerte sted.
Her er det.
Motorcyklerne skal igennem her.
Nu er piloterne kommet, og besætningen er her.
Motorcyklerne skal tjekkes af narkobetjentene,
og så flyver vi til Panama City.
Jeg ser hunden arbejde.
Det er utroligt, at den lugter til hver en lille krinkelkrog.
Den stikker næsen over og under hjulene, i motoren og det hele.
Og den ville ikke lege med Claudios grinende lama.
Jeg tror, at narkobetjenten
er overbevist om, at der ikke er narko nogen steder,
så nu har de pakket dem ind.
Nu skal jeg igennem paskontrollen i lufthavnen.
Jeg kan kun krydse grænsen lovligt med gods,
hvis jeg faktisk bliver medlem af besætningen.
Her er mit id, så nu er jeg officielt besætningsleder på Antonov'et.
Jeg er officielt en del af flyets besætning.
Bare besætningsmedlem. Bare vær den godsansvarlige.
Gracias.
Start motorerne, så er vi på vej.
Jeg glæder mig til at få min motorcykel gjort køreklar igen.
Men det er surt at gå glip af resten af Colombia og Panama.
Pøj, pøj, Ewan.
Før jeg forlader Colombia, vil jeg se mig omkring i Medellín.
Hvor skal vi hen?
Vi skal ud til Comuna 13, som er et af de kvarterer,
der var rigtig farlige i 80'erne.
Det er et eksempel på, at narkokulturen har ændret sig
-for altid. -Klart.
Og at investeringer i offentlig infrastruktur
var med til at ændre tankegangen hos folk i nabolagene og overalt.
Jeg har hørt, at Comuna 13 var et sted, man absolut ikke kom,
da folk som Pablo Escobar havde magten.
Sidst i 2002 rykkede politiet ind i kampvogne for at rydde området,
og kampene sluttede endelig.
Det der kunne jeg også, hvis jeg ville.
Det er nu en populær turistattraktion.
Folk strømer til for at se vægmalerierne, kunsten og symbolerne på håb.
Det er et af de vigtigste graffitimalerier i området.
Vægmaleriet repræsenterer et afgørende øjeblik for området,
der hed Operation Orión.
Det var en af de største militæroperationer her i Medellín.
Særlig her i området og de gader, I går rundt i.
Fantastisk.
Bakkerne er så stejle her, at man for at hjælpe nabolaget
har installeret rulletrapper, så de lokale bedre kan komme rundt.
Rulletrapperne...
Det er unikt at se rulletrapper et sted som her, i en favela.
-Tiltrak det turister? -Ja.
Og det var vel også med til at forandre området,
for det får nogle penge i omløb.
-Ja, netop. -Hold da op.
Det er velkendt, at Bill Clinton var her under et besøg i Colombia.
Han er den eneste amerikanske præsident, det har det.
At gå fra at være en af de farligste byer i verden
til at at være det her er et lysende eksempel for os colombianere.
Jeg tror, investeringer i kunst og kultur kan ændre et helt samfund.
Her er beviset.
PANAMA CITY LUFTHAVN PANAMA
Det er en våd velkomst til Mellemamerika.
Motorcyklerne skal ned ad rampen og op på pallerne,
og så bliver de fragtet hen i tolden på pallerne.
Jeg ved ikke helt.
Det regner, og det er pokkers varmt og klistret.
Der kører din motorcykel, Charley. Nu kan jeg intet gøre.
Jeg gjorde, hvad jeg kunne for hende.
Charley?
Jeg har det fint. Jeg er lige kommet igennem.
Jeg skulle ordne indrejsepapirerne, men jeg måtte...
Jeg måtte blive officielt medlem af besætningen.
Så jeg fik mit id.
Ja, helt fint. Motorcyklerne er i god behold.
Jeg vil bare nå frem hurtigst muligt, så de kan fikse den.
Jeg skal køre 805 kilometer for at mødes med Harley-mekanikerne,
som forhåbentlig kan få motorcyklen gjort køreklar.
I dag, mens Ewan kører mod Costa Rica,
er jeg ankommet til Panama City.
Jeg har hentet min motorcykel og vil se mig omkring.
Særligt vil jeg se kanalen, der er så berømt.
Hold da op. Det er stort.
Det er virkelig, virkelig stort.
Kanalen er en genvej for skibe fra Stillehavet til Atlanterhavet.
Jeg er imponeret.
Når man kommer over broen og ser det her sted, er det ret overvældende.
Ja, det er utroligt.
Hvor mange skibe kan sejle igennem?
Sluserne her er lavet til at klare 14 skibe per dag.
Hvad koster det?
Sådan et fuldt lastet containerskib koster 1,2 millioner dollars.
1,2 millioner envejs?
-Ja, envejs. -Envejs.
Panama tjener så meget på det,
at de nye sluser blev bygget for at øge kapaciteten.
De blev åbnet i 2016 og havde kostet 5,5 milliarder dollars.
Det har været dit projekt fra begyndelsen.
Jeg var en af fire ledere af projektet,
og i 2012 var jeg chefingeniør for byggearbejdet. Det var fedt.
Hvordan influerer du kvinder i branchen?
Nogle betvivlede mine kompetencer, og så købte jeg en pink sikkerhedshjelm.
-Det så jeg godt. -Den blev meget berømt.
Men hensigten var bare at signalere: "Jeg er kvinde, og jeg er kompetent."
Nu er der en bevægelse,
der opfordrer kvinder til at kravle op ad karrierestigen.
Mange studier har påvist,
at når en mere mangfoldig bestyrelse træffer beslutninger, trives forretningen.
Hvad sker der?
Det betyder, at slusen her åbner,
og så sejler skibet videre til næste kammer.
Du kan se, at vandstanden nu er den samme begge steder.
Hold da helt op.
-Kors, hvor er den enorm. -Ja.
Det er nøjagtig same princip som ved de oprindelige sluser.
Hold da op. Disney.
Se der. Hej, lille ven. Hvor er I fra?
-London. -London?
-Nå. -Hold da op.
-Kører I rundt i verden igen? -Ja, vi laver Long Way Up.
-På elmotorcykler endda. -Fantastisk.
Vi kobler til.
Sikke et utroligt sted og en inspirerende kvinde.
Men jeg er ikke helt færdig med kanalen endnu.
Det her er noget, jeg har villet gøre i en evighed.
Min far lavede en film her, der hed Skrædderen fra Panama,
med Pierce Brosnan og Jamie Lee Curtis.
Og der er en scene...
Han svømmer her, og så sejler der et stort tankskib forbi.
Jeg fortalte min far, jeg skulle til Panama.
Og han sagde, jeg måtte genskabe scenen.
Nu står vi her så, og se, hvad der kommer sejlende der.
Jeg ved ikke helt.
Det er enormt.
Ingen panik, Charley. Det er for din skyld, far.
Tak, fordi du er min far.
Du har inspireret mig til eventyr og rejser.
Jeg har det hele fra dig, far. Godt så.
Åh gud!
Det havde jeg ikke regnet med.
Hvordan mon det går Charley i Panama?
Jeg ved, han besøger stedet, hvor hans far filmede.
Men jeg er selv på eventyr i Costa Rica, og jeg tænker også på min familie.
Du er så langt fra mig
Så langt væk, at du ik' er at se
Jeg er desperat efter at nå San José.
Ikke kun på grund af min motorcykel, men jeg skal besøge min datter Jamyan.
Den her historie er et tydeligt eksempel på en beslutning, der forandrede mit liv.
Ikke kun mit liv, men også Jamyans liv,
min families liv, hendes søsters, hendes mors.
LONG WAY ROUND MONGOLIET 2004
Da vi nåede Mongoliet, var der gået en uge, fire-fem dage.
Vi kæmpede, for der var vådt og mudret, og vi klarede kun 30 kilometer om dagen.
Men samtidig oplevede vi Mongoliets skønhed
og det afsondrede liv, folk lever der.
Tempoet frustrerede os.
Vi skulle nå Ulan Bator 1600 kilometer væk,
og vi følte, vi aldrig ville nå frem.
Vi havde et af de der øjeblikke, hvor man glemmer, hvad det vigtige er.
Vi tog kortene frem, kiggede på dem og sagde...
Jeg sagde: "Hvis vi drejer til venstre, kan vi nå Rusland på en dag.
Og så er vi tilbage på den vej på kortet."
Vi stod med den her beslutning, og jeg kan huske, jeg ringede til David.
Jeg sagde: "Vi overvejer
at droppe Mongoliet." Så havde vi misset Ulan Bator.
Davids svar var meget spirituelt.
Gå ikke glip af det, I elsker ved det her. Det her oplever man kun én gang.
Det er mit svar.
Jeg vidste straks, at han havde ret.
Pointen er netop, at det er en kamp, og at vi må kæmpe videre.
Vi kæmpede videre og nåede Ulan Bator.
Og Charley og jeg besøgte et børnehjem.
Og det rørte os begge enormt meget.
Intet kunne have forberedt mig på, hvor små børnene var.
Der var piger på to år.
Den lille her blev fundet for to uger siden.
Hun vil kun tale med pigen her. De har noget sammen.
Vi kørte den dag, men jeg kunne ikke glemme den lille pige.
Det tog næsten to år, men til sidst adopterede vi Jamyan.
Så det var en beslutning, som...
Jeg kan tænke tilbage og sige: "Det ville have..."
"Det ville have ændret alt, hvis vi havde gjort det."
Var vi kørt til venstre, havde jeg aldrig mødt hende. Det er utroligt.
Undskyld.
Men det var et stort øjeblik. Spøjst.
Efter månedsvis på farten får jeg set Jamyan om et par dage.
Hvis jeg da får min motorcykel fikset.
Jeg har en pakke!
-Hvad så? -Alt vel?
-Det er Kalee. -Hej, Kalee. Godt at møde dig.
Rachel og Kalee er kommet fra Harley-Davidson i Milwaukee
for at fikse motorcyklen.
Forklar os, hvad der sker.
Vi fjerner chassisrammen og svingarmen.
Så adskiller vi den fra EVPT'en.
Ja.
For pokker da.
Jeg kan køre på en ethjulet. Ikke så langt, men jeg kan køre på en.
Det skræmmer mig fra vid og sans.
Åh gud.
Jeg føler, jeg lige har overværet en operation, og jeg kan lide det.
Det er imponerende, den kan adskilles sådan.
Det var fedt at se motorcyklen blive adskilt,
og i løbet af natten vil vi samle den igen,
så den forhåbentlig er køreklar i morgen.
Mens Ewan fikser sin motorcykel, har jeg hørt om en utrolig fyr.
Pachanga, ja. Pachanga, Pachanga.
Mød Pachanga.
Han er 85 år gammel og kører stadig på motorcykel.
Hold da op.
Hold da op, du har nogle fede ting her.
Jeg kan huske nogle af plakaterne fra min opvækst.
-Ja, ikke? -Jo.
Hvornår blev du interesseret i Harley-Davidson?
Som 14-årig havde jeg en onkel.
Han havde en bilforhandler.
Han havde én Harley, men en af de første fra 1940'erne.
Han lærte mig at køre på kajen.
Fra da af var jeg afhængig af Harley-Davidson.
-Hold da op. -Ja.
Den er smuk.
Der har vi hende. Lad os se, om hun vil starte.
-Lyt, lyt, lyt. -Okay.
Jeg er vild med det.
Bare jeg stadig kan det, når jeg er 85.
De arbejdede på motorcyklen hele natten.
Så er det af sted igen.
Den motorcykel er for fed.
-Hvad så makker? -Hvad så?
Se lige min motorcykel.
-Hvordan har I det? -Godt at se dig.
Du kører bare om bag bygningen her. Du kan ikke overse min motorcykel.
Der har vi den.
Det var endnu et eventyr under det eventyrlige eventyr.
-Hej! -For pokker da.
Hej, min ven. Jeg har savnet dig.
Jeg må glemme mine faderlige bekymringer
og lade hende mænge sig med holdet og bare være...
Lade hende hjælpe Karen eller Jimmy, eller hvem det nu er.
Jeg må prøve ikke at være for faragtig og bare lade hende...
være voksen, og det er...
Det er godt at køre på motorcykel igen, og jeg glæder mig til at se Jamyan.
Tekster af: Natascha Tøsse