Mēs nobrauksim 21 000 km cauri 13 valstīm.
No Ušvajas cauri Argentīnai un Čīlei brauksim uz Atakamas tuksnesi,
tad dosimies uz Lapasu, šķērsosim Titikakas ezeru,
turpināsim ceļu gar Andiem uz Kolumbiju, tad pāri Panamai,
cauri Centrālamerikai un Meksikai un 100 dienas vēlāk nonāksim Losandželosā.
RASS MALKINS REŽISORS PRODUCENTS
Mēs puišiem iedosim videokameras,
un viņiem būs kameras ar mikrofoniem arī pie ķiverēm,
lai viņi braucot var filmēt paši.
Vai tas ir ceļš? Ak dievs!
DEIVIDS ALEKSEINIANS REŽISORS PRODUCENTS
Būs arī trešais motocikls,
ar to brauks operators Klaudio.
Turklāt mēs ar Rasu brauksim divos elektropikapos,
kopā ar mums būs operatori Džimijs,
Entonijs un Teilors, kuri palīdzēs arī ar loģistiku.
Mēs filmēsim puišus no mašīnām,
satiksimies ar viņiem pie robežām,
bet tā motociklisti brauks vieni paši.
ELORO EKVADORA
14 756 KM LĪDZ LOSANDŽELOSAI
Ekvadora, manu senču zeme
Pilnīgi atšķirīga no Peru, ne?
Absolūti.
Visi runā par to, ka Ekvadora ir jautra vieta.
-Jā, jā. -Tā ir mazītiņa valstiņa.
Jā.
Mēs Ekvadorā būsim tikai četras vai piecas dienas,
bet ļoti gribam redzēt jaunu valsti.
Jauki virzīties uz priekšu.
Un tad pēc četrām piecām dienām mēs nonāksim Kolumbijā.
Izskatās labi.
Mēs ar komandu nedaudz pašķirsimies.
Uz Kolumbiju dosimies tikai daži.
Bet būs jautri.
Zini, man šķiet, ka man te patiks.
Tā kā ceļu uz Centrālameriku aizšķērso Darjenas pārrāvuma džungļi,
Rivian mašīnas ar prāmi jāved pāri no Esmeraldasas uz Panamu,
bet mēs brauksim, cik tālu vien var, cauri Ekvadorai un Kolumbijai.
KOLUMBIJA - PANAMAS PILSĒTA
GVAJAKILA EKVADORA
-Jā, varat redzēt... -Jā, var redzē kilometriem tālu.
-Jā. -Jā.
Gvajakila ir Ekvadoras lielākā pilsēta,
un tajā virmo māksliniecisks gars.
Tās visas ir galerijas. Te ir mākslinieki. Bohēmisti.
-Tā ir forša. -Jā.
-Hola. Sveiki. -Jā, forša.
-Skat. -Jā, jā.
Šī ir interesanta.
Es esmu kā apsēsts ar motociklu uzlādi.
Šajā dīvainajā gleznā mani piesaista kontakts.
-Ātru fotogrāfiju. Draugi gaida. -Jā.
-Liels paldies. -Nav par ko, draugs.
Viņš tēloja Zvaigžņu karos, vecīt.
Kā cilvēki zina?
Daudzi kāpj augšā pa šīm kāpnēm...
-Varbūt... -...kuri zina, ka mēs te esam.
Te ir ļoti laba kafija.
Dulce de tres leches.
Ne tikai dulce de leche, bet dulce de tres leches. Tas ir joks?
HOAKINS VIETĒJAIS PRODUCENTS
Paņemam vienu!
Labi, trīskāršais leche.
Uztaisi tuvplānu ar...
Laba?
Trīskāršā... Tas ir kā - bum, bum, bum!
Fantastiski. Lieliskas kūkas.
Jā, tā ir.
Ak vai. Ak vai.
Kā gan mēs izkļūsim no restorāna?
Viņš runā caur durvīm.
Paejiet maliņā, paejiet maliņā!
Varbūt es iešu tur. Viņi sastāsies rindā un ies iekšā un ārā.
Jēziņ, tik gara rinda.
-Sveika, sveika, kā iet? -Varat parādīt šādi?
Jā, skatieties šurp!
Vadība.
-Paldies. -Man vienmēr patīk, ja vada.
-Sveiki. -Iespaidīgi.
Tas ir Obi Vans. Labākais varonis pasaulē.
Paskatieties! Oho!
Izdariet tā! Nu nāciet šurp. Skat!
Paldies, vecīt. Paldies.
Es tevi mīlu.
Paldies, draugi. Paldies. Liels paldies. Sveiki!
Nu tas bija iespaidīgi, Jūen.
Tu lieliski to pārcieti.
Un es zinu, ka tas viss... var radīt paniku.
Tu darīji viņiem fantastisku šo dienu, tiešām.
Tas bija vājprāts,
kā tā vecā Zvaigžņu karu brālība plosījās.
Mī un žē, tā nekad nav.
Tik dīvaini.
Nu vienalga...
Bija jauki ļaut cilvēkiem pasmaidīt. Bija jautri.
Mums ir pašiem savs...
Kā traks minigolfs motocikliem.
Ne?
Ļoti forši.
Es apbraukšu to pa ārpusi.
Kamēr mēs izbaudām ceļu, komanda drāžas pāri Ekvadorai,
lai tiktu ar Rivian mašīnām uz ostu.
Mums priekšā garš brauciens,
mašīnas noteikti būs jālādē velkot.
Un tas prasīs laiku, jo tas ir vienas brauktuves lielceļš.
Mēs pabraucām garām pārsteidzošai motociklu kapsētai.
Neesmu neko tādu redzējis.
Te ir viss.
Ieguvums no lēnākas braukšanas ir tāds,
ka varam apskatīt Ekvadoru.
Te ir viss. Pie šī viena ceļa.
Banānu plantācijas un pat tas dīvainais izklaides parks.
Tas ir savādi.
Re, mēs uz šī ceļa daudz uzzinām par ekvadoriešu kultūru.
Tā kā mēs braucam pa taisno uz ziemeļiem,
mēs esam pirmie pie ekvatora.
Bet, jāsaka godīgi, viņi nav daudz zaudējuši.
Tā ir nedaudz tāda kā vilšanās,
ja salīdzina ar Long Way Down laikā piedzīvoto Āfrikā,
kur bija liela zīme, ka tiek šķērsots ekvators.
Šeit tā norāde ir tāda slepena.
Bet kāds ir...
uz šīs dīvainās viesnīcas zīmes uzrakstījis šo.
Šķiet, tie ir 0 garuma grādi vai kaut kas tāds.
Vismaz zinām, ka esam īstajā vietā.
Mēs pirmo reizi Long Way Up laikā šķērsojam ekvatoru,
un mēs laikam to šķērsojām pirms puišiem.
Man ir tikai 97% lādiņa, bet Čārlijam, protams, 100.
Lai kā lādētu.
Mēs dodamies uz tropu mežu rietumkrastā un uz Montekristi,
ļoti slavenas cepures rašanās vietu.
MONTEKRISTI - GVAJAKILA
Šodien mēs nopirksim Panamas cepures,
kuras nosauktas par Panamas cepurēm,
bet acīmredzot radītas te, Ekvadorā.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Tāpēc tās būtu jāsauc par Ekvadoras vai Montekristi cepurēm.
Man šķiet... Man šķiet, no tā gatavo Panamas cepures.
Jā, šķiet, ka tā.
CEPURU RŪPNĪCA MONTEKRISTI
-Hola. -Hola.
-Es esmu Jūens. Čārlijs. -Prieks iepazīties.
-Oho. -Hola.
-Tās ir pītas ar rokām? -Sí.
Ar rokām?
Paskaties, kāds raksts!
Brīnišķīgi.
Šķiet, es pieņēmu, ka to dara ar mašīnām.
Es neiedomājos, ka to dara tā ar rokām.
Cik ilgu laiku vajag, lai tā izgatavotu vienu cepuri?
Tas var prasīt pat mēnesi.
-Mēnesi? -Jā.
Mēnesi?
Jau process, lai iegūtu materiālu...
MAKSIMS VIETĒJAIS PRODUCENTS
Materiāls nāk no tām palmām.
Viņiem tas jānovāra, jāizžāvē un tad jāsaplēš strēmelēs.
Jo šaurākas strēmelītes, jo smalkāka cepure.
Te ir tāda plata... kur patiešām var redzēt pinumu.
Un tad ir tādas kā šī. Skat!
Skat, cik tā ir smalka!
Gandrīz kā zīds.
Vai nav apbrīnojami?
Paliek jautājums: kādu formu izvēlēties.
Šīs brīnišķīgās cepures var maksāt pat 2000 dolārus.
15 dienas.
Un tad šī... mēnesi.
Nē, man labāk patīk zemāka.
Nezinu, kā ar moci vedīsim.
Nu, saulainā...
Tās darinātas tā, lai var sarullēt un nēsāt apkārt.
-Es ņemšu šo. -Tā tev piestāv, Čārlij.
Es ņemšu šo. Manējā maksā tikai 80$.
Jauka, ne?
Gracias.
Mums jādodas uz prāmi,
bet brauciena laikā viss kas novērš uzmanību.
Kakao?
Jā, tas ir kakao.
No tām izgatavo šokolādi.
Jā, šīs ir zaļas, tās - sausas. Tās spēcīgāk smaržo.
NATALIJA RŪPNĪCAS MENEDŽERE
Man tas šķiet interesanti.
Skat!
Jāpārplēš?
Ļoti spēcīga smarža, kolīdz atplēš vaļā.
Tiešām, kā ļoti, ļoti tumša šokolāde.
Ļoti trausla. Skat.
Vai šīs kakao pupiņas ir audzētas šajā reģionā?
Tas ir ģimenes uzņēmums, ko vada četri brāļi,
kuri savāc ražu.
Viņi savāc pupiņas no mazajiem audzētājiem
un tad tās izžāvē
un pārdod tirgotājiem, kas tās eksportē.
Vai kakao ir svarīgs Ekvadoras produkts? Nozīmīgs produkts?
Jā.
Tas virza ekonomiku.
Mēs dodamies krastmalas džungļu virzienā,
šis apgabals cietis no lielas atmežošanas.
Cool Earth iniciatīva, ko redzējām Peru, strādā pie atmežošanas samazināšanas,
bet mēs braucam pie bijušā Ņujorkas māklera,
kas cenšas džungļus apmežot.
HAMAKOAKES REZERVĀTS MONTEKRISTI
Nu, mēs tagad braucam lejup.
Mums jābrauc vēl kādi 19 km, un mēs dosimies uz rezervātu,
kur viņi cenšas atkal ieaudzēt krastmalas džungļus.
Mēs atstāsim savus močus pie mēra.
Pilsētas mērs ir atļāvis novietot mūsu močus pie viņa mājas.
Jo te nav elektrotīkla. Un uzlādēt tos.
Un tad mēs dosimies uz...
Tur ir liels plankumains suns. Paskaties uz to lielo plankumaino, vecīt!
Liels plankumains suns.
Un mēs dosimies uz džungļiem.
Kas par vietu dzīvošanai! Ak dievs.
Kā klājas?
-Prieks, ka atbraucāt. -Jā, mums arī.
DŽERIJS 'THIRD MILLENNIUM ALLIANCE'
Paldies, ka atbraucāt.
Neviens īsti nezina par šo Ekvadoras piekrastes reģionu.
Lopkopība šeit bija lielākais atmežošanas dzinulis.
Oho.
Un to var redzēt visapkārt.
Ir nedaudz meža, bet atmežotie gabali domāti lopiem.
Ja mani skaitļi ir pareizi, Amazone zaudējusi 25-30 % savu mežu,
bet šejienes mežs zaudējis 98 %.
Bet forši ir tas: ja tam atļaus ataugt,
-tas ataugs. -Jā.
Mēs šeit ieradāmies 2007. gadā.
Mēs klīdām pa Ekvadoru un meklējām vietu, kur varētu īstenot šo projektu.
Mēs satikām kādu puisi, un viņš pastāstīja par sava tēta īpašumu.
Un mēs aizbraucām līdzi apskatīties,
un faktiski tajā dienā arī dzima mūsu fonds.
Mums bija 10-12 cilvēku komanda, un mēs divas nedēļas stādījām -
katru dienu.
Un mēs to darījām reizi gadā kādus trīs gadus,
un tad mēs beidzām stādīt.
Un tad notika mūsu uzraudzīta dabiska atjaunošanās.
Pirms sešiem gadiem te bija lopu ganības.
-Te? -Apbrīnojami.
Tas saaudzis sešos gados.
-Oho, neticami. -Izklausās pēc meliem.
Apbrīnojami.
To te nebija. Pirms sešiem gadiem tie vēl te neauga.
-Paši izauga. -Skat, cik augsti!
Tie aug ātri, jo tiem tas jādara.
Lai izdzīvotu. Jā. Tiktu pie gaismas.
Šis ir jauns mežs.
-Tas aug. -Jā.
Oho. Skaisti. Lieliski. Brīnišķīgi.
Džerijs ar saviem partneriem izveidoja fondu zemes iegādei,
lai varētu paplašināt šo mežu.
Cik daudz no tā... jums pieder? Cik daudz no tā...
650 hektāru, kas aizstiepjas augšā kalnos. Liela platība.
-Pietiek, lai apmaldītos. -Jā.
Manuprāt, tas ir apbrīnojami, ka Džerijs pameta Ņujorku,
lai palīdzētu pasargāt šo meža daļu.
Šī ir lieliska peldēšanās vieta.
Šis ūdens ir tik dzidrs un tīrs, ka to var dzert.
Jauki.
Vai ir bijušas saķeršanās ar cilvēkiem, kuri mēģinājuši nelegāli paņemt koksni,
vai arī nav?
Sākumā visās malās varēja dzirdēt dziedam zāģus.
Bija saspringti brīži... Cilvēki bija bruņoti
ar ļoti senlaicīgām šautenēm, un es gāju klāt
ar savu mačeti un vienkārši uzsāku sarunu,
un teicu: "Mēs cenšamies panākt, lūk, ko."
Saprotat?
Un tad lēnām, bet neatlaidīgi, mums paplašinoties,
mēs arī piedāvājām darbu tiem, kas agrāk zāģēja kokus.
Tagad mēs te esam jau 12 gadus,
un visi zina, ka mēs esam šīs kopienas daļa.
Mēs uzzinājām, ka Ekvadorā ir ļoti liela bioloģiskā daudzveidība,
te mīt 10 % pasaules zīdītāju sugu un 15 % putnu sugu.
Tur augšā ir daži pērtiķi.
-Jā. -Jā.
Tie ir bļauri.
-Bļauri. -Neesam tos daudz redzējuši.
Kas tā par skaņu?
-Tie ir bļauri. -Bļauri.
-Tā ir viņa ģimene. Jā. -Jēziņ.
Te ir kādas piecas grupas, un viņi sazinās,
būtībā viņi skaļi klaigā, paziņodami par savu teritoriju.
Jūs dzirdēsiet, ka tie apklusīs, tad tie apklusīs
un tad tie apklusīs.
Un tas ir vientuļš.
Dažreiz gadās, ka ir kāds vientuļais, kurš rosās savā nodabā,
meklē barību.
Tik skaisti...
Kad to redz, to biezo mežu tur...
Tas ir tik skaists, vai ne?
Ja nebūtu šī projekta, nu jau tas viss būtu zudis.
Tiešām?
Apbrīnojami. Lieliski, tiešām lieliski.
Mēs to saucam par bambusa māju.
Apbrīnojami.
Skaisti, skaisti.
-Ja esat izsalkuši... -Iekodīsim.
-Jā, tas būs jauki. -Sveiki!
-Sveiki, kā iet? -Sveika.
-Sveiki. -Sveika. Piedod.
Te ir Hamakoakes putnu vērošanas vieta.
Tas ir saulesgārnis, un tā tas izskatās lidojumā.
Uz spārniem ir tie plankumiņi.
Jā.
Izrādoties tie atpleš spārnus,
un tās izskatās kā divas acis - tik tālu viena no otras.
-Spārnu plētums ir tik liels. -Aizsargāšanās?
Un tie ir aizsardzībai, vai ne? Lai aizbaidītu plēsējus.
Es tā domāju.
Šie putni ir īsts dabas mīļu magnēts,
un tas palīdz Džerijam iegūt naudu meža fondam.
Tik lieliskā veidā var nopelnīt naudu.
Pilnīgs pretstats: būt Ņujorkas finanšu pasaulē
un tad pateikt: "Nē, es darīšu to." Tik forši.
Zināt kādu anekdoti par putniem?
SAŠA PUTNU SPECIĀLISTS
-Cilvēki stāsta anekdotes par putniem? -Ak vai.
Jābūt. Aiziet, jābūt kādai.
Man ir anekdote par putniem.
Pīle ieiet aptiekā jeb, kā citviet saka, farmācijā,
un viņa pieiet pie aptiekāra un saka: "Vai jums ir kaut kas...
Jums ir kaut kas sausām lūpām?"
Un viņš saka: "Jā, skat, man ir šī lūpukrāsa."
Pīle saka: "Labi, ņemšu" Aptiekārs: "Divarpus, lūdzu."
Un pīle saka: "Nē, nē, man pietiks ar vienu veselu."
Tā taču ir anekdote, ne?
Laba. Tā ir... Jā. Laba.
Džungļu skaņas naktī bija tik skaistas.
Ja būtu jāizvēlas, par kuru putnu kļūt...
Ja varētu izvēlēties, es gribētu būt kolibri.
-Man patika. Negribu braukt prom. -Tas bija neticami.
-Džerij, liels paldies. -Lai sokas, Džerij!
-Lai jauks atlikušais brauciens! -Drīz tiksimies.
Jā.
Tik forši. Kas par vietu! Kas par skaistu vietu!
Līdzšinējā ceļa skaistākais mirklis
bija nakšņošana tropu mežā.
Man patika. Man patika gulēt zem mana moskītu tīkla,
klausīties džungļu skaņās.
Kukaiņi un pērtiķi klaigāja un čirkstināja.
Es jutu...
ka nakšņošana tur
bija gana labs iemesls, lai veiktu šo ceļojumu, saprotat?
Es tik lieliski pavadu laiku.
Es no visas sirds mīlu Čārliju Bormenu
un visu komandu.
Tā ir tāda bauda - atkal braukt ar viņiem kopā
un braukt ar šiem skaistajiem elektromotocikliem.
Es esmu laimīgs. Ļoti laimīgs cilvēks.
Rasam jābrauc uz ostu, lai noformētu Rivian dokumentus,
citādi viņi nepaspēs uz kuģi.
Mēs esam 80 km no Esmeraldasas.
Es negribu izaicināt likteni, bet esam daudz paveikuši,
nobraukuši daudz kilometru.
Ceru, ka puišiem iet labi.
Ziniet, nākamreiz viņus redzēsim, kad brauksim uz Kolumbijas robežu.
Ceru, ka viņiem klājas labi, jo šodien no viņiem man nav nekādu ziņu.
Gatavs?
-Man ir 98 %. -Labi!
Mēs brauksim kalnos 2000 metru augstumā,
tur ir aukstāks un šobrīd līst.
Mēs esam rūdīti puiši, mums vienalga.
Karsts, auksts. Ziniet, nedzirdēsiet mūs kurnam par to.
Tie, kuri skatījušies visas sērijas no pirmās līdz astotajai,
zina, ka tā īsti nav taisnība.
Ak dievs, kas par ceļojumu! Maču Pikču, Ušvaja, Ugunszeme,
Patagonija, Argentīna, Čīle, Bolīvija, Peru, Peru, Peru. Kas par ceļojumu!
Un nu Ekvadora, un drīz būs Kolumbija.
Nu, atkal augšā kalnos.
Atgriežamies augšā kalnos.
Es gribu palikt piekrastē un siltumā.
Jēziņ!
Jātiek garām tam smagajam.
Esam iesprūduši aiz benzīnvedēja.
Tu iesprūdīsi, tu tur iesprūdīsi.
Nedari to! Nebrauc ārā! Nedari to!
-Nedari to! -Nē, nedari to!
Garais.
Jūen! Jēziņ!
Jūen!
Es biju blakus...
Es biju viņam blakus, un viņš brauca laukā.
Man bija jāizvairās.
Ak dievs.
Tas būtu bijis traki.
Varēja mūs abus nobraukt.
Nobraukuši vairākus simtus kilometru pāri Ekvadorai,
mēs beidzot ieradāmies ostā.
Jā.
Doma ir visas mašīnas uzbraukt uz kuģa, kas dosies apkārt - uz Panamas pilsētu,
līdz ar to izlaižot Darjenas pārrāvumu.
Bet nākamais darbs
ir parūpēties, lai šīs mašīnas tiek kuģī iereģistrētas.
ESMERALDASAS OSTA EKVADORA
Mums jādabū mašīnas uz Panamu.
Un šīs mašīnas ir ļoti īpašas,
tās ir elektromašīnu prototipi.
Un tās no jūsu ostas dosies uz kuģi.
No Esmeraldasas?
Jā.
Kādas mašīnas?
Tās sauc Rivian.
GAVRJELS MENEDŽERIS
Esat droši, ka kuģis aties no Esmeraldasas ostas?
Nu, cerams.
Es saku "jā", jo tā mums teica, bet...
Labi.
Mirklīti. Man kādam jāpiezvana.
-Dario, vai ne? -Dario.
Mulsinoši ir tas, ka tad, kad es viņdien šo atvēru,
tur nebija rakstīts, ka tas kuģis te apstājas.
Nu, tagad jūs to sakāt.
Tāpēc es brīnos.
Te nav teikts, ka te apstājas.
Tas nebūtu labi.
"Myshippingtracker.com/vessels".
Tam būtu jābūt mūsu kuģim.
Kuģis Pluto no Panamas šeit būs 14. datumā, vai ne?
Tie kuģi ir reizi nedēļā.
Tas te būs tikai stundu.
Viss jāsakrauj uz kuģa stundas laikā.
Jā, bet lieta tāda...
-Tas prasa vairāk laika... -Stundas?
-Jā, jo tam ir tikai... -Vai tas parasti ir vienkārši?
Lieta tāda, ir jāaizpilda daudz iesniegumu,
un ir jāsaraksta visa dokumentācija,
pirms sāk iekraušanu.
Tas bija interesanti, viņi vismaz atrada sistēmā to mūsu kuģi.
Līdz tam es nekur neredzēju, ka mūsu kuģis te piestātu.
Tāpēc es sāku bažīties.
Un tas pietauvosies tikai uz stundu un tad dosies prom.
Tā ka, ja mēs nesakārtosim dokumentāciju,
kuģis ilgi negaidīs.
Un tās ir mūsu vienīgās cerības - ar to nogādāt visu Panamā.
Es it kā smaidu, bet ziniet, kravu pārvadājumi ir sarežģīta lieta.
Un mēs tagad nepavisam negribētu,
ka Jūenam ar Čārliju rastos nopietna problēma.
Jo mūsu komanda ir pašķīrusies,
mums būtu grūti līdz viņiem tikt.
Un tas izbojātu mūsu plānus.
Labi, es tiešām neko neredzu.
It kā atrastos zem ūdens.
Šorīt svīdām pie visām miesām, tagad ir diezgan drēgns.
Un no šejienes līdz robežai ir nepatīkams ceļa posms.
Paskaties!
Tā, tas ir visai bailīgi.
Neko nevar redzēt.
Lietus lāses ir kā adatas.
Trakums.
Ak dievs, es to ienīstu. Slidens asfalts.
Viss slapjš, jābrauc no kalna, daudz mašīnu, lieli smagie.
Paskatīsimies, vai tiksim galā, nevienam ne...
Man ir tikai 66 %.
Kas vainas manam mocim?
-Es nezinu, kāpēc. -Dīvaini.
Ak dievs.
Es dzirdēju nelielu riepu kaukšanu.
BĪSTAMI - ZEMES NOGRUVUMU ZONA
Tu brīnišķīgi vadīji, Čārlij.
Ak vai.
Tev viss labi?
Jā, draugs. Un tev?
Jā, nav slikti. Jā, derētu karsta šokolāde.
Un gulta. Pieslēgt močus, lai lādējas.
Pieslēgt un ieiet vannā.
Nespēju noticēt, ka rīt būsim Kolumbijā.
TULKANA EKVADORA
Jauna valsts, pēdējā diena Ekvadorā.
Žēl, jo tā ir tik burvīga.
Es to izbaudīju.
Mēs dodamies uz Kolumbiju, un mēs esam...
būtībā Dienvidamerikas pašā augšā.
Es atceros, kā ceļojuma pirmajās 10 dienās sēdēju uz šī moča,
un doma par būšanu šeit bija tik tālu.
Tas bija neticami.
Un nu mēs gatavojamies. Pēc astoņiem km ir Kolumbijas robeža.
Čārlij, mans mocis taisa jokus.
Ko tavs mocis?
Tur rakstīts, ka tas nav gatavs.
GAIDIET - NAV GATAVS
Nevaru iedarbināt.
Labi, es to izslēdzu.
Nē. "Gaidiet, nav gatavs." Skat!
Nu, ļaunākajā gadījumā tā varētu būt programmatūra.
-Redzēji dzirkstelīti? -Jā.
Nu, vispirms pārbaudīsim, pirms saslēdzam atpakaļ.
Jā. Nē. Jā. Nē. Jā.
Nē.
Man ir slikta priekšnojauta.
Mēģinu domāt.
SARUNA AR 'HARLEY-DAVIDSON' BIROJU
Mēs testējam,
es gribēju jums ziņot,
ka mēs aktīvi pie tā strādājam,
mēģinām noskaidrot, vai tas, ko domājam, varētu to salabot, skaidrs?
Labi, paga. Vari mirkli uzgaidīt?
Puiši, es sazvanīju Reičelu.
Labi, Reičela, runā!
Labi. Tā, puiši, mēs strādājam
ar Milvoki inženieriem.
Mēs domājam, ka notiek šis: mēs veicām prototipa kalibrāciju,
kas palielina iespējamo nobraukumu.
Jā.
Un šķiet, ka tas ir licis uzkārties programmatūrai.
Skaidrs.
Vai to iespējams pievienot datoram un atiestatīt?
Nē.
Mums ir... Šajā brīdī mums jāslēdz mocis laukā.
Es jums ļauju izvēlēties: vai nomainīt moci
-vai nomainīt akumulatoru? -Nebūtu gudri?
Mēs to sagremosim un tad pateiksim, ko izlēmām, labi?
-Piedodiet par sliktajām ziņām. Atā. -Atā.
Es negribu braukt uz Kolumbiju bez sava moča. Tas būtu...
Nē. Tas nemaz nebūtu jautri.
Programmatūras atjauninājuma laikā sagāja grīstē akumulatora pārvaldība.
Tā bija pirmsražošanas versija, pēc pasūtījuma izgatavota programmatūra.
HD komanda piezvanīja un pateica,
ka vieglāk tepat nomainīt visu akumulatora bloku
nekā mēģināt nomainīt pašu moci.
Mēs laikam tagad mēģināsim dabūt to moci kādā kravas mašīnā.
Un tad mēs to sūtīsim uz Panamu, kur, cerams,
būs kādi hārliju mehāniķi, kas varēs to salabot.
Mūsu trakais plāns ir lidot no Pasto Kolumbijā uz Buenaventuru...
PASTO - BUENAVENTURA BAJASOLANO
...un tad gar krastu kuģot līdz Bajasolano.
Un tad, cerams, cita lidmašīna mūs aizvedīs uz Panamas pilsētu
virs Darjenas pārrāvuma.
PANAMAS PILSĒTA VENECUĒLA - KOLUMBIJA
Labi. Viens, divi, trīs.
Pārsvarā vienalga mēs šķērsosim Kolumbiju ne uz močiem.
Tie būs lidmašīnā, lielā kuģī, vēl vienā lidmašīnā,
un mēs ar lidmašīnu vedīsim tos uz Panamu.
Ar to es gribu teikt - darām tā!
Dabūsim moci Panamā agrāk, un viņi varēs to labot.
Es braukšu ar Klaudio moci ar Klaudio aizmugurē.
Labi, tas man būs īpašs mirklis.
-Īpašs mirklis. -Esi gatavs?
Braucam.
Ak dievs, paskaties uz to zvēru! Nav ātrumu.
-Lieliski, draugs. -Sveiks.
Braucam uz robežu un Kolumbiju!
Aizvien esmu tev līdzās, Čārlij.
Esmu tev līdzās baltās un nebaltās dienās.
Es prātoju, kāda Kolumbija izskatīsies,
jo man ir sajūta, ka tā būs ļoti krāsaina. Man ir tāda sajūta.
Tai jābūt robežai.
Oho, esam klāt.
EKVADORA / KOLUMBIJA ROBEŽPUNKTS
Kolumbija jau sen saistījusi manu interesi.
50 gadus bija pilsoņu karš.
Narkokarteļi it visur sējuši postu.
Bet tagad valsts tiešām uzplaukst un kļūst atvērta,
tāpēc šobrīd ir interesanti te būt.
Ir kāds interesants fakts par Kolumbiju.
Medeljina, viena no drošākajām pilsētām,
pirms nedaudziem gadiem bija pasaules slepkavību galvaspilsēta. Pirms desmit.
Neieteica uz to lidot, to apmeklēt.
Kolumbijā ir vietas, kuras mēs apmeklējam...
Par Buenaventuru mūs brīdināja,
ka uz to mums varbūt nevajadzētu doties.
Mēs negribējām izlaist Kolumbiju. Neviens no mūsu komandas.
Viņiem tikai mūs jāielaiž.
Kolumbijas muitnieki negribēja mūs ielaist.
MARIJA GAVRJELA VIETĒJĀ PRODUCENTE
Viņš teica: "Nē, jums jāpaliek šeit, un rīt atbildīgais cilvēks
pārbaudīs ekipējumu un tā tālāk - blā, blā."
Un es teicu: "Lūdzu, lūdzu, man rīt no rīta jāpaspēj uz lidmašīnu."
Un tad ienāca Maksims un teica: "Atvainojiet, jums patīk Zvaigžņu kari?"
"Jā."
"Zināt, kas te sēdēja?"
"Nē."
"Obi Vans Kenobi." Dzin.
Un pēc tam?
Un tad viņš: "Mm, labi." Bum! Zīmoga skaņa.
Mēs esam Kolumbijā!
Kolumbija. Kolumbija!
Oho. Ļoti jauki.
Pilnībā jauna pasaule.
Jā, arhitektūra noteikti ir mainījusies, ne?
Reku jūrascūciņa.
-Ak dievs. Tās te slavenas. -Jā. Mēs esam zemē, kur...
Jūrascūciņām te ir ļoti liela nozīme.
Paskaties uz tām pa labi!
Laimīgā jūrasc... Ak vai.
"Nāc un ēd, nāc un ēd mūs!"
Kāpēc lai to gribētu?
Un tad viņa mirušie draugi ir tur līdzās.
Bet dažreiz to var redzēt Lielbritānijas skārņos.
Jā, pie tā skārņa, kur es eju, laukā ir govs.
Bet tā nav ietērpta cilvēku drēbēs, neskatās un nesmaida, teikdama:
"Skat, esmu jūrascūciņa. Ēdiet manas māsīcas!"
Man nepatīk tā sekot savam mocim.
-Tas ir nomācoši. Jēziņ! -Nē, tas nav...
-Tas nav jauki, ne? -Nav gan.
Mēs šonakt paliksim Pasto.
Bet mēs apskatīsim tuvumā slavenu baznīcu, ko mums ieteica nepalaist garām.
Mēs dodamies ar šo vagoniņu apmeklēt kādu vecu baznīcu.
Ak dievs, skat, cik augstu esam virs aizas!
Proti, ir diezgan bailīgi. Piķis un zēvele, skat!
Tas ir satriecoši.
Kāpēc viņi to uzbūvējuši tur lejā?
Man nav ne jausmas.
LASLAHASAS SVĒTNĪCA KOLUMBIJA
Šī dīvainā baznīca ir pilnīgs brīnums.
To sauc Laslahasas svētnīca.
-"Es uzbūvēšu te lejā baznīcu." -"Lejā."
"Negribi to uzbūvēt te lejā?"
"Es viennakt gulēju un sapnī dzirdēju: uzbūvē to, un viņi nāks."
Ak vai.
Šis pēdējais gabaliņš mūs piebeigs, ne? Jēziņ, esam tik tuvu.
Cik ilgi jau braucam?
Domāju, mēs braucam jau kādas 20 minūtes.
Bet šī ir kā pils no Disneja filmām, ne?
Tu pārej pāri, pacel tiltiņu.
Dīvaini sajutos.
-Ak dievs! -Oho!
Skat, kā no tās ēkas plūst ūdens!
Tas ir augstu.
Man galīgi nepatīk, un tev?
Izrādās, ka iedvesma to būvēt radās pirms 250 gadiem,
kad esot izdziedināts kādas jaunas sievietes kurlums,
kolīdz viņa lejā ielejā bija uz klints redzējusi Jaunavu Mariju,
un beigās viņi pie tās klints uzbūvēja baznīcu.
To var redzēt aiz altāra.
Tā ir atšķirīga, ne? Tā nav kā Eiropas katedrāles.
Tai piemīt ekstravagance.
Jā, diezgan forši.
Tikt atpakaļ augšā mums prasīja ilgāku laiku, nekā domājām.
Un mēs dzirdējām, ka uz ceļa ir zemes nogruvums.
Drīkstu pajautāt? Ja ir nogruvums, mēs varam pabraukt mašīnām garām
un tikt priekšā, bet vai ceļš ir grūti izbraucams?
Šorīt tas bija pilns ar akmeņiem. Šorīt.
Jo viens šoferis brauca, un tāpēc viņi...
Viens akmens trāpīja pa viņa riepu, tā uzsprāga.
Ko teiksi, Čārlij? Domāju, mums jābrauc uz to pusi.
Es piekrītu.
Mēs atkal to darām.
Braucam tumsā un lietū, un šis ceļš ir pilnīgi traks.
Haoss.
Tas bija liels.
Jēziņ, vecīt!
Jā, te ir tāda putra. Laikam te bija tas nogruvums.
Vertikāla nogāze ceļa malā.
Jā.
Tas noteikti bija te.
Skat, kā līst!
Nu jā, tas lietus ir šausmīgs.
Cērtas man sejā.
-Kā adatas, ne? -Adatas, jā.
Pa labi ir konuss. Konuss.
Jēziņ, ko mēs darām?
Nu tas tiešām ir kaut kāds sviests.
Jēziņ!
Bet iedomājies: tu brauc, un pēkšņi - bum!
Tik liels...
Tam bija jābūt lielam akmenim, lai tā saplacinātu mašīnu.
Es neredzēju akmeni.
-Nē, nē, nē. -Tas taču nebija mašīnā?
Nē.
Šo braucienu atcerēsimies.
Es nekad neaizmirsīšu šo vakaru Kolumbijā.
Nē.
Tas bija pilnīgs sviests. Vienā brīdī tik spēcīgi lija.
Un tur bija viens līkums, kurā man šķita, ka salaidīšu dēlī...
DIENASGRĀMATAS KAMERA
...jo tas bija tik straujš un es bremzēju.
Ak, mīlīt.
Es redzu savu moci kravinieka piekabē,
un tas mani dara tik skumju.
Labi, esmu ļoti noguris un teikšu arlabunakti. Arlabunakti!
PASTO KOLUMBIJA
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Labs rīts visiem! Labrīt no Kolumbijas.
Neticami, ne?
Te ir liels pilsētas laukums.
Šis ceļojums sāk līdzināties zvēram.
Un tas tagad kļuvis nedaudz nekontrolējams,
un mēs visi cenšamies to kontrolēt, bet nesanāk.
Šodien būs gara diena.
Aizsūtījis Rivian mašīnas ar prāmi, Rass pievienojies mums,
un mums šovakar jāpaspēj uz kuģi, kas sešos atiet no Buenaventuras.
Bet vispirms mums līdz turienei jāaizlido.
Jūs brauksiet ar šo, puiši.
Nekāda spiediena. Ja nokavēsim reisu, iesprūdīsim uz nakti.
Mēs atbraucām šurp, un skatieties! Īsti bula mākoņi.
Visur ir migla.
Mūsu lidmašīnai neļaus pacelties, kamēr migla neizklīdīs.
-Viņš nepacelsies... -Nevarēs...
Nepacelsies no Kali, kamēr nenoskaidrosies.
Un tas...
-Viņiem jāredz... -Skrejceļš.
-Dzirdēji, Jūen? -Kā, lūdzu?
-Miglas dēļ lidosta slēgta. -Pārāk miglains.
Jā.
Lidojums aizkavēsies, un mēs varētu nokavēt kuģi.
3 STUNDAS LĪDZ KUĢA ATIEŠANAI
No asfalta ceļas tvaiki.
Pirms dažām minūtēm lija.
Te nav pat puse no mūsu mantām.
Mums būs jāsēž un jāgaida.
2 STUNDAS LĪDZ KUĢA ATIEŠANAI
Vai tas bija pilots?
Jā, bet nevis par miglu, bet par mantu smagumu.
Tas viss. Viņš saka, ka ir par smagu. Tur ir 600 kg.
Ar cik lielu svaru viņš būtu apmierināts? Ar 400, 500 kilogramiem?
400, 300.
1 STUNDA 30 MINŪTES LĪDZ KUĢA ATIEŠANAI
Labā ziņa - šī lidosta ir vaļā.
Migla šeit ir izklīdusi.
Tur var redzēt.
Bet nu migla ir Buenaventuras lidostā, tāpēc tā ir slēgta.
Tāpēc mēs pieņēmām lēmumu: iziet kontroli,
kāpt lidmašīnā un gaidīt.
Reiss kavējas.
Mūsu aprīkojums lidmašīnai ir par smagu,
un nu viņi atsūtīja suņus izošņāt bagāžu.
Policija kopā ar pretnarkotiku vienības suņiem
veiks pēdējās somu pārbaudes un pārējo.
Tātad viņi meklē narkotikas, alkoholu, jebko, ko nedrīkst vest.
Jā, nelegālās vielas.
Suņi ir apostījuši somas, viss ir kārtībā,
bet mēs joprojām nevaram pacelties, jo otrā galā ir migla.
Tāpēc mēs nolēmām kraut visu iekšā un gaidīt, kad mūs varētu palaist.
Es nevarēju iedomāties, ka tas būs tā.
Kad domā par kravas lidmašīnu,
tad nedomā, ka tajā izskatās šādi, ne?
Mēs ar Čārliju esam vienā lidmašīnā ar trim močiem,
un Rass, Deivids un komanda lidos otrā kopā ar visu ekipējumu.
-Šķiet, tas ir... -Kur lai mēs sēžam?
Vai priekšā ir kādi sēdekļi?
-Aizmugurē ir divi sēdekļi. -Atvainojiet, ser.
Ir divi... Tāpēc var braukt tikai divi.
-Skaidrs. -Ir tikai divi sēdekļi. Jā.
Kad pacelsimies, būs tik dīvaini.
Zini, priekšā trīs moči, kas var uzšļūkt virsū.
Vai tu būsi...
Vai tu būsi stjuarts, vai es būšu stjuarts?
Varētu uz pusēm. Vai ne?
Vai man...
Man ir tērps.
-Domāju, varēšu aiz tā pārģērbties. -Labi.
STUNDA LĪDZ KUĢA ATIEŠANAI
Mēs esam visu iekrāvuši divās lidmašīnās.
Migla otrā galā nav izklīdusi,
tā ka esam iestrēguši uz skrejceļa.
Un varbūt tagad jau nokavēsim kuģi.
Tulkojusi Laura Hansone