Vi vil køre 21.000 kilometer gennem 13 lande.
Fra Ushuaia ind og ud af Argentina og Chile til Atacamaørkenen,
hvorfra vi kører til La Paz, før vi krydser Titicacasøen
og fortsætter langs Andesbjergene til Colombia og så til Panama
og gennem Mellemamerika og Mexico, og så er vi i Los Angeles 100 dage senere.
INSTRUKTØR/PRODUCER
Vi giver dem videokameraer med,
og de får også kameraer på deres hjelme, så de kan filme på farten.
Er det en vej? Åh gud!
En tredje motorcykel vil følge dem, og på den sidder Claudio, en kameramand.
Derudover vil Russ og jeg køre i to el-pickuptrucks
med kameramændene Jimmy, Anthony og Taylor, der også hjælper med logistik.
Vi filmer gutterne fra bilerne og mødes med dem ved grænser,
men ellers er motorcyklerne på egen hånd.
14.756 KILOMETER TIL LOS ANGELES
Ecuador, mit fædrene land
-Det er noget andet end Peru, ikke? -Fuldstændig.
Folk omtaler Ecuador som et sjovt sted.
-Ja. -Det er et lillebitte land.
Ja.
Vi skal kun være i Ecuador i fire-fem dage,
men jeg glæder mig til et nyt land og at rykke videre.
Så tager vi Colombia fire-fem dage senere.
Det bliver godt. Holdet deler sig lidt.
Der er kun få af os, der tager til Colombia.
Det bliver sikkert sjovt. Jeg vil nok trives godt her.
Da stykket uden veje i Darién Gap blokerer vejen til Mellemamerika,
må bilerne sejles fra Esmeraldas til Panama,
mens vi kører længst muligt ad veje gennem Ecuador og Colombia.
-Ja, så I kan se... -Man kan se milevidt, ja.
Guayaquil er Ecuadors største by, og den føles rigtig kunstnerisk.
Det hele er gallerier. Kunstnere, bohemer.
-Det er fedt. -Ja.
-Hola. -Ja, det er fedt. Se den her.
Det er interessant.
Jeg er så besat af at oplade motorcyklen,
at jeg fokuserer på stikket i det her ellers sære maleri.
-Et hurtigt billede. -Ja.
-Mange tak. -Det var da så lidt.
Han er fra Star Wars.
Hvor ved folk det fra? Der kommer mange, der ved, at vi er her.
Her er kaffen god.
Dulce de tres leches.
Ikke bare dulce de leche, men tres leches.
Tager I gas på mig? Den må vi smage.
Godt så. Tredobbelt leche.
Tag et nærbillede.
Lækkert?
Det er tredobbelt... Det siger: "Bang, bang, bang."
-Fantastisk. Lækre kager. -Ja.
Åh nej dog.
Hvordan skal vi nogensinde komme væk herfra?
-Por favor... -Han taler gennem døren.
Gør plads, gør plads.
Jeg kan gå derhen, og så kan de danne en kø.
Det er virkelig en lang kø.
-Hejsa. -Kan du gøre sådan her?
Ja, her.
Det er altid rart med instruktion.
-Halløjsa. -Du sagde det!
Det er Obi-Wan. Han er den bedste helt i verden.
Se her!
Gør sådan her. Og så der. Se.
Tak, mand.
-Vi elsker dig! -Tak, venner. Mange tak.
Det var vildt, Ewan. Fedt, at du tog dig tid til det.
Jeg ved, det kan være lidt presset, men du gav dem en på opleveren.
Det var vildt,
at det gamle Star Wars-fællesskab mødte så talstærkt op.
Hold da fest. Det sker aldrig. Spøjst.
Nå, men det var rart at få folk til at smile. Det var sjovt.
Nu får vi vores egen... Det er som minigolf for motorcykler.
-Ikke? -Det er fedt.
Jeg kører udenom.
Mens vi nyder de åbne vidder, haster holdet gennem Ecuador
for at få bilerne til havnen.
Vi skal køre langt, og bilerne må klart oplades ved træk.
Og det vil tage tid, for der er kun en ensporet landevej hele vejen.
Vi er kørt forbi en utrolig motorcykelkirkegård.
Det har jeg aldrig set før.
Her er det hele.
En fordel ved at køre lidt langsommere er, at vi får set lidt af Ecuador.
Alt ligger langs denne ene vej.
Bananplantager og endda den der sære forlystelsespark.
Det er bizart.
Vi lærer en del på farten om Ecuadors kultur.
Da vi kører stik mod nord, er vi kommet til ækvator før gutterne.
Men ærligt talt er de ikke gået glip af så meget.
Det er lidt antiklimatisk i forhold til Long Way Down i Afrika.
Der var et stort skilt om, at man krydsede ækvator.
Her er bare en lille notits.
Men nogen har da...
...skrevet på det her sære hotelskilt.
Jeg tror, det er nul længdegrader, eller hvad det nu hedder.
Så ved vi da, vi er det rette sted.
Det er første gang, vi i Long Way Up krydser ækvator.
Og vi kom nok før gutterne.
Jeg er kun på 97%, og Charley er selvfølgelig på 100%.
Uanset om hans kværn er opladt.
Vi kører mod regnskoven på vestkysten og Montecristi,
hvor man åbenbart skabte en meget berømt hat.
I dag skal vi købe panamahatte, der hedder panamahatte,
men åbenbart er skabt her i Ecuador.
Så det burde hedde en ecuadorhat eller montecristihat.
Jeg tror, at man laver panamahatte af det der.
Det gør man vist.
HATTEFABRIK
-Hola. -Hola.
-Ewan, Charley. -Godt at møde dig.
-Hold da op. -Hola.
-Er de håndvævede? -Sí.
I hånden?
Se mønsteret.
Utroligt.
Jeg antog vel, de havde en maskine. Jeg havde aldrig troet, de håndvævede dem.
Hvor længe tager det hende at lave en hat?
Op til en måned.
-Nej da. -En måned?
Og processen med at lave materialet...
Det kommer fra palmerne her.
De skal koge dem, tørre dem og trævle dem.
Jo finere trævler, desto finere er hatten.
Der er brede... Her kan man se vævningen.
Og så er der nogle som denne. Se her. Se, hvor tætvævet den er.
Den føles som silke.
Utroligt, ikke?
Så er spørgsmålet bare, hvilken form man vælger.
Prisen kan være op til 2000 dollars for de fantastiske hatte.
15 dage.
Og den her... har taget en måned at lave.
Nej, jeg foretrækker den her.
Kan vi have dem på motorcyklerne?
De er skabt til let at kunne rulles sammen og tages med.
-Den her kan jeg lide. -Den klæder dig.
Jeg tager den her. Min koster kun 80 dollars.
Flot, ikke?
Ciao.
Vi skal nå færgen,
men på vejen er der ting, der distraherer os.
Cacao?
Ja, det er kakaobønner.
Dem laver man chokolade af.
Ja, de her er rå. De er tørrede, så de dufter kraftigere.
Det er interessant.
-Se her. -Knækker man den?
Den dufter virkelig kraftigt, når man knækker den.
Det dufter som meget mørk, kraftig chokolade.
Den er meget skrøbelig. Se.
Dyrker man de her kakaobønner lokalt?
Det er et familieforetagende ejet af fire brødre, der køber bønnerne.
De køber af små producenter.
Så tørrer de bønnerne og sælger dem videre til eksportører.
-Er kakao et vigtigt produkt for Ecuador? -Sí.
Det holder gang i økonomien.
Vi kører mod kystens jungle, et område med omfattende skovrydning.
Cool Earth-projektet i Peru handlede om at mindske skovrydning.
Vi skal nu møde en tidligere børsmægler fra New York, der vil genplante junglen.
Vi er på vej ned.
Vi er cirka 20 kilometer fra et fredet område,
hvor de prøver at genplante junglen langs kysten.
Vi stiller motorcyklerne hos borgmesteren.
Byens borgmester lader os parkere ved sit hus.
For det er afsides, og der kan vi lade dem op.
Og så kører vi ind til...
Der har vi en stor, plettet hund. Se lige gode gamle Plet.
Sikke en bassemand.
Og så kører vi ind i junglen.
Sikke et sted at bo. Hold da op.
Goddag.
-Det glæder mig, I kom. -Ditto.
-Tak. -Tak, fordi I kom.
Ingen kender denne kystregion i Ecuador.
Kvægdrift var den primære grund til skovrydning her.
-Hold da op. -Det ses overalt.
Der er lidt skov hist og her, men alt det her er ryddet til kvæg.
Hvis mine tal stemmer, er der forsvundet 25-30% af Amazonskoven.
Men her er der forsvundet 98%.
Det fede er dog, at hvis den får lov til at gro, vil den komme igen.
Vi kom hertil i 2007.
Vi havde rejst rundt i Ecuador for at finde et sted til projektet.
Vi mødte en, der fortalte om sin fars grund.
Så vi besøgte den med ham.
Og projektet begyndte sådan set den dag.
Vi havde 10-12 personer, og vi plantede i to ugers tid hver dag.
Det gjorde vi en gang om året i tre år, og så holdt vi op med at plante.
Fra da af lod vi tingene gro naturligt.
For seks år siden var her helt ryddet til kvæg.
-Her? -Det er vildt.
Det her har taget seks år.
-Det er utroligt. -Man tror, der er løgn.
Fantastisk.
De var her ikke. De fandtes ikke for seks år siden.
-De voksede selv frem. -Se engang.
-De vokser hurtigt af nød. -For at overleve.
Mmhm. Det er en ung skov. Den er godt på vej.
Hold da op. Godt gået. Det er utroligt.
Jerry og hans partner har stiftet en fond, der køber jorder
for at udvide skoven.
Hvor meget af den ejer du?
6,5 kvadratkilometer hele vejen op ad bjerget. Det er en del.
-Man kunne fare vild her. -Ja.
Det er utroligt, at Jerry forlod New York for at beskytte skoven her.
Her er lækkert at bade.
Vandet er så rent, at man kan drikke det.
Skønt.
Er du stødt på folk, der fældede træer ulovligt?
I begyndelsen hørte man motorsave larme overalt.
Der var svære øjeblikke, og folk bar våben.
De havde oldgamle rifler, og der kom jeg
med min machete for at tage en samtale.
"Det her er vores mål." Du ved.
Og efterhånden som vi udvidede,
kunne vi tilbyde arbejde til mange af dem.
Nu er der gået 12 år, og alle ved, at vi bare er en del af fællesskabet.
Vi erfarede, at Ecuador er et af de mest artsrige lande i verden.
Her findes 10% af verdens pattedyr og 15% af dens fugle.
-Der sidder nogle aber. -Nå, ja.
Det er brøleaber.
-Brøleaber. -Vi har ikke set så mange.
Hvad er det for en lyd?
-Det er dem. Det er hans familie. -Kors.
Der er fem forskellige flokke, og de kommunikerer...
De råber til hinanden for at afmærke territorium.
Så man hører dem, og så begynder de derovre,
og så begynder de her.
Og nogle gange sidder der bare én han og brøler løs og søger mad.
Det er bare... Når man ser den tætte skov der, er det så smukt.
Alt det ville nok være væk, hvis ikke for vores projekt.
Virkelig? Hvor utroligt. Det er fedt.
-Vi kalder det her bambushuset. -Fantastisk.
Smukt.
-Er I sultne?
-Hejsa.
-Hej. -Ups.
Her har Jama-Coqaue et fugleobservatorium.
Det er en solrikse, og der ses den i luften.
-Den har de der små øjne. -Ja.
For at imponere spreder de vingerne,
og så er øjepletterne så langt fra hinanden.
-Deres vingefang er så stort. -Som forsvar?
Det er for at skræmme rovdyr og den slags, ikke?
Det tror jeg.
Fuglene tiltrækker naturelskere,
hvilket hjælper Jerry med at finansiere fonden.
Sikke en god måde at tjene penge på.
Det er antitesen til New Yorks finanssektor.
Så sagde han bare: "Nej, nu vil jeg det her." Hvor fedt.
-Kan du en god fuglevits? -Åh, mand.
Hold op. I må kunne en.
Jeg har en fuglevits.
En and kommer ind på et apotek, eller som vi siger et officin.
Han spørger apotekeren: "Har du noget mod tørre læber?"
Han siger: "Ja, jeg har læbepomade."
Og så siger han: "Det bliver 2,55 pund, tak."
Og anden siger: "Sikke en næbbet pris."
Det er da en fuglevits.
Den var god. Ja, den sad.
Lyden af junglen er smuk om natten.
Hvis man nu skulle være en fugl,
ville jeg være en kolibri. Hvis jeg altså kunne vælge.
-Skønt. Jeg vil ikke af sted. -Utroligt.
-Jerry, tusind tak. -Hav det godt.
-Nyd turen. -Vi ses.
Jep.
Så fedt. Sikke et smukt sted.
Måske var højdepunktet indtil videre at overnatte i regnskoven.
Jeg elskede at sove under mit myggenet og lytte til junglen.
Insekterne og aberne, der brølede og hylede.
Jeg synes bare... at en overnatning der var
en lige så god grund til rejsen som så meget andet.
Jeg har det så fantastisk.
Jeg elsker Charley Boorman af hele mit hjerte og hele holdet.
Det har været skønt at køre med dem igen og så på de smukke elmotorcykler.
Jeg er enormt heldig. Jeg er en heldig mand.
Russ må hen til havnen for at ordne bilernes dokumenter.
Ellers når de ikke skibet.
Vi er 80 kilometer fra Esemeraldas.
Jeg vil ikke udfordre skæbnen, men vi er nået langt.
Jeg håber, gutterne hygger sig.
Næste gang vi ser dem, er vi på vej til grænsen til Colombia.
Jeg håber, det går godt, for vi har intet hørt fra dem i dag.
Klar til afgang?
-Jeg er på 98%. -Sådan!
Vi skal op i bjergene, og det er i 2000 meters højde,
så der er koldt, og det regner lige nu.
Vi er så hårdføre, at det er os ligegyldigt.
Varme, kulde... Vi klager aldrig.
Dem, der har set afsnit et til otte, ved, at det ikke helt er sandt.
Sikke en tur. Machu Picchu, Ushuaia, Tierra del Fuego,
Patagonien, Argentina, Chile, Bolivia, Peru, Peru, Peru. Sikke en tur.
Nu er vi i Ecuador og snart i Colombia.
Op i bjergene igen.
Åh, jeg vil blive ved kysten i varmen.
Kors!
Vi må forbi den lastbil.
Vi er fanget bag en olielastbil.
Du bliver fanget der.
Du gør det ikke. Du trækker ikke ud. Glem det.
-Gør det ikke. -Niks.
Sådan.
Ewan! Kors.
Ewan?
Jeg lå på siden af ham, og så trak han ud.
-Jeg måtte undvige. -I guder.
Det havde været noget rod... Han kunne have ramt os begge.
Efter at have kørt utallige kilometer gennem Ecuador
var vi endelig ved havnen.
Sådan.
Idéen er at sende alle bilerne med skib til Panama City
og derved undgå Darién Gap.
Men den næste opgave er at sikre, at bilerne faktisk får plads på båden.
Vi må få bilerne til Panama.
Og det er nogle særlige biler, for det er prototyper til elbiler.
Så de skal med skibet fra din havn.
-Her fra Esmeraldas? -Ja.
-Hvilke biler? -De hedder Rivian'er.
GABRIEL HAVNEMESTER
Er I sikre på, at båden sejler fra Esmeraldas?
Forhåbentlig...
-Det har vi fået at vide, men... -Okay.
Lad mig lige foretage et opkald.
-Darío, ikke? -Darío.
Sjovt nok tjekkede jeg forleden, og der stod ikke, at skibet lagde til her.
-Og nu siger I det her. -Det er det, der undrer mig.
Der står ikke, at det lægger til her. Det ville ikke være godt.
"Myshippingtracker.com/vessels."
Det er vores båd.
Pluto fra Panama lægger til her den 14., ikke?
Skibet kommer ugentligt, og det er her kun i en time.
-Så alt skal ordnes på en time. -Ja, men sagen er...
-Det tager længere tid, fordi... -Er det typisk en simpel process?
Sagen er, at I må udfylde en masse ansøgninger.
Og alt papirarbejdet skal være i orden, før I sejler.
Det var interessant, for de fandt i det mindste vores båd.
Indtil nu kunne jeg ikke se, at den lagde til her, så jeg var bekymret.
Og den lægger kun til i en time, og så sejler den.
Så hvis vi ikke får ordnet papirerne, er det ikke tid nok.
Og hvis den ikke dukker op i Panama, har de alle vores ting.
Så jeg smiler måske nok, men ... skibsfragt er problematisk.
Det, vi virkelig ikke håber, er, at Ewan og Charley møder problemer.
For vi har delt os og kæmpet for at nå frem til dem,
og det ville faktisk forpurre vores planer.
Jeg kan virkelig intet se.
Det er som at være i vandet.
Vi svedte bukserne i laser i morges, og nu er her ret koldt.
Og det er en farlig vej herfra til grænsen.
Se her.
Det her er ret uhyggeligt. Jeg kan intet se.
Regnen stikker som nåle.
Vildt.
I guder, hvor jeg hader det her. Asfalten er enormt glat.
Drivvådt, ned ad bakke, tæt trafik, store lastbiler.
Lad os prøve at nå frem uden nogen...
Jeg er nede på 66%.
Hvad er der galt?
-Jeg ved det ikke. -Mystisk.
Åh gud.
Jeg hørte hvinende hjul.
FARE FOR JORDSKRED
Fremragende lederskab, Charley. For pokker da.
-Alt vel? -Ja. Dig?
Det går fint. Lidt varm kakao ville lune.
Og en seng. I stikkontakten med dem.
I med dem og direkte i bad.
Tænk, at vi når Colombia i morgen.
Et nyt land. Sidste dag i Ecuador. Det er en skam, for her er skønt.
Jeg fik virkelig smag for det.
Vi kører til Colombia, og vi er i det nordligste Sydamerika.
Jeg kan huske, jeg sad på motorcyklen de første ti dage af turen,
og tanken om at nå herop var så fjern. Det var ubegribeligt.
Og nu er vi otte kilometer fra grænsen til Colombia.
Charley, min motorcykel gør noget mærkeligt.
-Den hvad? -Der står, den ikke er klar.
VENT - IKKE KLAR
Jeg kan ikke starte den.
Nu har jeg slukket den.
Nej. "Vent - ikke klar." Se.
I værste fald er det softwaren.
-Så du den gnist? -Ja.
Lad os tjekke det, før vi samler det hele.
Ja, nej, ja, nej, ja.
Nej.
-Jeg har en skidt fornemmelse. -Lad mig tænke.
Vi er ved at teste noget, så I skulle lige vide,
at vi aktivt arbejder på det
for at se, om vores idé kan være en løsning, okay?
Vent lige et øjeblik.
Gutter, jeg har Rachel i røret. Rachel, sig frem.
Okay. Venner, vi har samarbejdet
med ingeniørerne i Milwaukee.
Vi tror, problemet skyldes kalibreringen, der øgede rækkevidden.
Ja.
Og det lader til, at den har fået softwaren til at låse.
Okay.
Er det noget, der kan sættes til en computer og nulstilles?
Nej.
Nu kan vi kun slukke for motorcyklen.
Jeg lader jer vælge, om vi skal udskifte motorcyklen eller batteriet.
Lad os lige tygge på den, og så får vi se.
-Jeg beklager. -Hej, hej.
Jeg vil ikke til Colombia uden min motorcykel.
Nej, det er jo ikke sjovt.
Batterisystemet fejlede under en softwareopdatering.
Det var en version med en speciel softwarekonfiguration.
Og hovedkontoret mente, det var lettere at udskifte batteriet her
frem for at udskifte batterisystemet.
Vi vil nok prøve at få motorcyklen på en vogn nu.
Så får vi den til Panama, hvor de forhåbentlig kan fikse den.
Vores skøre plan er at flyve fra Pasto i Colombia til Buenaventura
og så sejle til Bahía Solano.
Derfra kan vi forhåbentlig flyve til Panama City over Darién Gap.
En, to, tre.
De meste, vi skal i Colombia, er ikke på motorcyklerne.
De kommer med et fly, en pram, endnu et fly og så til Panama.
Så lad os gøre det.
Vi sender motorcyklen til Panama før, så de kan se på den.
Jeg tager Claudios motorcykel med ham bagpå.
Godt så. Det her bliver stort for mig.
-Stort øjeblik. -Klar? Nu sker det.
Se lige det monstrum, og der er ingen gear.
-Godt gået. -Takker.
Lad os komme til Colombia.
Jeg er hos dig.
Jeg står ved din side gennem tykt og tyndt.
Hvordan mon Colombia ser ud? Jeg tror, der er farverigt.
Det her er vist grænsen.
Her er den.
Jeg har længe været nysgerrig på Colombia.
50 år med borgerkrig.
Narkokarteller har skabt lidelse overalt.
Men nu er landet ved at komme på fode og åbne sig.
Så det er en interessant tid.
Colombia er interessant.
Medellín, en af de tryggeste byer,
var den by i verden, hvor der skete flest drab, for måske ti år siden.
Man frarådede at besøge den. Visse steder, vi skal besøge...
Buenaventura frarådede man os at besøge.
Vi ville ikke gå glip af Colombia. Det ville ingen af os.
Vi skal bare lukkes ind.
Toldkontoret i Colombia ville ikke lukke os ind i landet.
Han sagde: "Nej, I må vente her, og i morgen vil den ansvarlige
tjekke jeres udstyr. Bla, bla, bla."
Og jeg sagde: "Jeg beder dig. Vi skal nå et fly i morgen."
Så kom Maxim og sagde: "Er du Star Wars-fan?"
"Ja."
"Ved du, hvem der sidder her? Obi-Wan Kenobi." Pling.
Og hvad så?
Så sagde han: "Nå, okay." Bang. Stempel.
Vi er i Colombia!
Colombia. Colombia!
Det er lækkert.
Alt er noget helt nyt.
Arkitekturen er bestemt anderledes.
Der er marsvinet.
Hold nu op. Det er stort her. Marsvinene er populære.
Se dem til højre.
-"Glædelig ..." Åh gud. -"Kom og spis os."
Men hvorfor vil man...? Hans døde fæller ligger ved siden af.
Det ser man også hos slagtere i Storbritannien.
Ja, der er en ko uden for min slagter.
Men den har ikke tøj på og smiler, som om den siger...
"Se mig. Jeg er et marsvin. Spis min fætter."
Jeg kan ikke lide at køre bag min motorcykel.
-Det er deprimerende. Kors. -Det er ikke sjovt.
Vi skal overnatte i Pasto.
Men vi vil besøge en berømt kirke i nærheden, vi har fået anbefalet.
Vi tager svævebanen hen til en gammel kirke.
Se, hvor højt vi er over kløften.
Det er ret skræmmende. Hold da kæft. Se lige.
Smukt.
-Hvorfor byggede de den dernede? -Aner det ikke.
LAS LAJAS-KIRKEN COLOMBIA
Denne bizarre kirke er et vidunder. Den hedder Las Lajas.
-"Jeg bygger en kirke dernede." -Dernede.
"Vil du virkelig bygge den der?"
"Jeg drømte om det en nat. Byg den, så kommer de."
Uha, da, da.
Det sidste stykke er værst. Vi er så tæt på.
-Hvor længe har det taget? -Vi har vist siddet her i 20 minutter.
Det ligner et slot fra en Disney-film.
Man kommer ind og hejser vindebroen.
Åh, jeg får det underligt.
-Åh gud. -Hold da op. Se vandet fosse ud.
Vi er så højt oppe. Det kan jeg slet ikke lide. Kan du?
Det viser sig, at idéen til bygningen opstod for 250 år siden,
da en ung kvinde efter sigende fik kureret sin døvhed
efter at have set Jomfru Maria på en sten i dalen.
De byggede kirken omkring den.
Man kan se den bag alteret.
Det er anderledes, ikke? Det er ikke som en katedral i Europa.
Der er lidt mere pragt ved den.
Det er ret fedt.
Det tager længere end antaget at komme op igen.
Og vi har hørt, at der var jordskred på vores rute.
Men efter jordskredet... Vi kan køre forbi bilerne
og komme op foran, men er vejen fremkommelig?
I morgens lå der sten overalt.
For en af chaufførerne kom, og en sten ramte hans dæk, der sprang.
-Hvad siger du? Jeg synes, vi skal prøve. -Jeg er enig.
Vi kører igen i mørke i regnvejr på en vanvittig vej.
Sikke noget rod.
Den var stor.
Hold da kæft.
Det her er virkelig noget lort. Jordskredet skete nok her.
-Og ude i siden går det direkte nedad. -Ja.
Det var uden tvivl her.
Se regnen sile ned.
-Regnen er skrækkelig. -Den smadrer ind i mit ansigt.
-Det er som nåle. -Netop.
-Pas på trafikkeglen til højre. -Kors altså. Hvad laver vi?
Det er faktisk det glade vanvid.
-Hold da op. -Kors.
Tænk dig at komme kørende, og så... Bang! En kæmpe...
Det har været en stor sten, der forårsagede de skader.
Jeg så ingen sten.
-Den lå ikke på bilen, vel? -Nej.
Den her tur vil vi huske.
-Denne nat glemmer jeg aldrig. -Nej.
Det var skørt. Det regnede helt vildt på et tidspunkt.
Der var et sving, jeg troede, jeg ville kvaje mig i,
for det var skarpt, og jeg holdt på bremsen. Åh, altså.
Og at se min motorcykel bag på en fladvogn gør mig bare trist.
Jeg er vildt træt, så jeg siger godnat. Godnat.
VIDEODAGBOG
Nå, men godmorgen, folkens, her fra Colombia.
Utroligt, ikke? Der ligger et stort torv.
Rejsen er blevet et væsen i sig selv.
Og den er lidt uden for vores kontrol nu.
Vi prøver alle at kontrollere tingene uden held.
Det er en stor dag.
Efter at have sendt bilerne med færgen gør Russ os selskab igen.
Og vi skal nå en båd i aften klokken 18 fra Buenaventura.
Men først skal nogen flyve os derop.
I skal sidde her.
Der er intet pres, men hvis vi misser flyet, er vi strandet.
Vi nåede frem, og føj, for en tæt tåge. Den er overalt.
Vores fly kan ikke lette, før tågen gør.
-Så han... -Han vil ikke lette, før tågen er væk.
Og det...
-De skal kunne se... -Landingsbanen.
-Hører du, Ewan? -Hvad?
Lufthavnen er lukket på grund af tågen.
Vi bliver forsinket og misser måske båden.
TRE TIMER TIL BÅDEN SEJLER
Det damper bare fra asfalten.
Det regnede lige før.
Det her er ikke engang halvdelen af vores...
Vi kan kun sidde og vente.
Var det piloten?
Ja, men det angik ikke tågen, men vægten af vores udstyr.
Han siger, det vejer for meget. Der er 600 kilo.
Hvor trækker han grænsen? 400? 500?
400-300.
HALVANDEN TIME TIL BÅDEN SEJLER
Den gode nyhed er, at tågen er væk. Man kan se det derude.
Men tågen er nået til Buenaventura, så der er lukket.
Så vi har besluttet, at gutterne går ombord på flyet og venter.
Vi er forsinkede, vi har overvægt,
og nu skal narkohundene tjekke vores bagage.
Politiet og narkohundene skal tjekke bagagen en sidste gang.
-De søger narko, alkohol... -Ulovlige rusmidler.
Hundene har tjekket bagagen, og det gik fint.
Men vi kan stadig ikke lette på grund af tågen i den anden ende.
Så vi laster og håber på at måtte flyve snart.
Jeg forventede ikke det her.
Når man tænker fragtfly, tænker man ikke i den her størrelse.
Charley og jeg er på et fly med tre motorcykler.
Russ, David og de andre flyver i et andet med alt udstyret.
-Det er vel... -Hvor skal vi sidde?
Er der sæder foran?
Der er to sæder bagi. Derfor kan de kun tage to med.
-Jaså. -Der er kun to pladser.
Det bliver sært at lette med tre motorcykler foran, der kan glide.
Agerer du stewardesse, eller skal jeg?
-Skal vi deles om opgaven? -Skal jeg så...
Jeg har uniformen med. Jeg kan skifte deromme.
Nu er vi så ombord på de to fly.
Tågen er ikke lettet i den anden ende, så vi er fanget her.
Og måske kan vi ikke nå båden.
Tekster: Natascha Tøsse