NA MAŠINĚ KOLEM SVĚTA: NAPŘÍČ AMERIKAMI
Pojedeme 21 000 km přes 13 zemí.
Z Ushuaie přes Argentinu a Chile k poušti Atacama
až do La Paz než přeplujeme jezero Titicaca
a budeme pokračovat podél And do Kolumbie přes Panamu,
Střední Ameriku a Mexiko, až po sto dnech dorazíme do Los Angeles.
REŽISÉR, PRODUCENT
Dáme těmhle klukům videokamery
a také kamery s mikrofony na přilbách,
aby cestou mohli sami točit.
To je silnice? Panebože!
REŽISÉR, PRODUCENT
Na třetí motorce pojede kameraman Claudio.
Russ a já pojedeme ve dvou elektrických pickupech
spolu s kameramany Jimmym,
Anthonym a Taylorem, kteří nám také pomohou s logistikou.
Budeme kluky točit z aut a sejdeme se s nimi na hranicích,
ale jinak jsou v tom motorky samy.
EL ORO EKVÁDOR
14 756 KM DO LOS ANGELES
Ekvádor, země mých otců.
Je úplně jiná než Peru, že?
Rozhodně.
Ekvádor je prý zábavné místo.
- Jo. - Je to malá země.
Jo.
Strávíme tu jen čtyři nebo pět dní,
ale těšíme se na novou zemi.
Je fajn posunout se dál. A asi za pět dní nás čeká Kolumbie.
Vypadá to dobře.
Náš štáb se trochu rozdělí.
Do Kolumbie nás pojede jen pár.
Ale bude to zábava.
Myslím, že se mi tu bude líbit.
Cestu do Střední Ameriky nám blokuje Darién Gap bez silnic,
tak auta musí trajektem z Esmeraldas do Panamy...
DARIÉN GAP – ESMERALDAS TUMBES – EKVÁDOR
...a my pojedeme co nejdál Ekvádorem a Kolumbií.
KOLUMBIE – PANAMA CITY
GUAYAQUIL EKVÁDOR
- Takže vidíte... - Na míle daleko.
- Ano. - Ano.
Guayaquil je největší město Ekvádoru,
které dýchá uměleckou atmosférou.
Tohle všechno jsou galerie. Umělecký a bohémský styl.
- Super. - Ano.
- Hola. - Je to super.
- Podívejte. - Jo.
Tenhle je zajímavý. Jsem posedlý nabíjením motorky.
Přitahuje mě ta zásuvka na tomhle zvláštním obraze.
- Rychlé foto. Čekají. - Ano.
- Moc díky. - Není zač.
Hrál ve Star Wars.
Jak to vědí?
Chodí tu spousta lidí...
- Možná jen... - ...co o nás vědí.
Tady mají dobrou kávu.
Dulce de tres leches.
Nejendulce de leche, ale dulce de tres leches. Vážně?
MÍSTNÍ PRODUCENT
Dám si jeden.
Tak jo, triple leche.
Zblízka...
Dobrý?
Je to trojité... Je to bomba!
Fantastické. Skvělé dorty.
Jo.
Ach bože.
Jak se odsud dostaneme?
Mluví přes dveře.
Uvolněte cestu.
Půjdu tamhle. Vytvoří frontu a budou chodit dovnitř a ven.
Proboha, to je dlouhá fronta.
- Ahoj, jak se máte? - Můžete udělat tohle?
Jo, sem.
Směr.
- Díky. - To je vždycky dobrý.
- Zdravím. - Řekněte to.
To je Obi-Wan. Nejlepší hrdina na světě.
Koukněte. Páni!
Takhle. Jo. Teď sem. Hele.
Díky.
- Miluju vás. - Díky. Moc děkuju.
Tak to byla síla.
Seš dobrej, žes to vydržel.
Vím, že je to... občas je to trochu chaos.
Vážně jsi jim udělal radost.
Bylo to šílený,
všichni ti fanoušciStar Wars.
To mě podrž, to se mi nestává.
Zvláštní.
Mimochodem...
Bylo fajn udělat pár lidem radost. Bavilo mě to.
Máme vlastní...
Jako minigolfová dráha pro motorky.
Viď?
Hustý.
Objedu to zvenku.
Zatímco si užíváme cestu, tým jede Ekvádorem do přístavu.
Čeká nás dlouhá cesta
a budeme muset nabít auta ve vleku.
Chvíli to potrvá, protože jedeme po jednoproudové silnici.
Právě jsme minuli tohle úžasné vrakoviště motorek.
To jsem ještě neviděl.
Je tu všechno.
Výhodou toho, že jedeme pomaleji, je, že poznáváme krásy Ekvádoru.
Je tu všechno. Na této jediné cestě.
Banánové plantáže, a dokonce ten divný zábavní park.
Bizarní.
Dozvídáme se tu hodně o ekvádorské kultuře.
Protože jedeme přímo na sever,
jsme blíž rovníku než kluci.
Ale upřímně, o moc nepřišli.
Je to tak trochu zklamání
oproti Na mašině kolem světa: Směr Afrika,
kde měli velkou ceduli upozorňující na rovník.
Tohle je spíš jen takový tip.
Ale někdo sem dal...
...tuhle divnou ceduli hotelu.
Což je myslím nula stupňů zeměpisné délky.
Aspoň víme, že jsme tu správně.
Je to poprvé, co přejíždíme rovník,
a možná ještě dřív než kluci.
Mám jen 97 % a Charley samozřejmě 100.
Bez ohledu na nabíjení.
Míříme do pralesa na západním pobřeží a do Montecristi,
kde vznikl známý klobouk.
Dnes si koupíme panamské klobouky,
který mají stejnojmenný název, ale zjevně pochází z Ekvádoru.
VIDEODENÍK
Měly by se jmenovat ekvádorské klobouky nebo klobouky z Montecristi.
Myslím, že... Že se vyrábí z tohohle.
Jo, asi jo.
TOVÁRNA NA KLOBOUKY MONTECRISTI
- Hola. - Hola.
- Jsem Ewan. Charley. - Těší mě.
- Páni. - Hola.
- Jsou utkané ručně? - Sí.
Ručně?
Koukni na ten vzor.
Úžasné.
Myslel jsem, že je vyrábí na stroji.
Nenapadlo mě, že to dělají ručně.
Jak dlouho trvá utkat jeden klobouk?
Může to být i měsíc.
- Měsíc? - Ano.
Měsíc?
A proces získávání materiálů...
MÍSTNÍ PRODUCENT
Vyrábí se z těchto palem.
Musí se uvařit, usušit a pak nařezat.
Čím jemnější vlákno, tím jemnější klobouk.
Některé mají širokou... vidíte tam tu strukturu.
Ale pak jsou tu takovéhle. Podívejte! Jak je jemný.
Skoro jako hedvábí.
Není to úžasné?
Zbývá jen zvolit správný tvar.
Tyto úžasné klobouky vás mohou stát až 2 000 dolarů.
Patnáct dní.
A pak tenhle... měsíc.
Ne, víc se mi líbí kratší.
Jak s ním na motorce?
Slunce...
Lze ho snadno srolovat a nosit ho u sebe.
- Líbí se mi tenhle. - Sluší ti.
Vezmu si tenhle. Můj stojí jen 80 dolarů.
Pěkný, co?
Gracias.
Musíme se dostat k trajektu,
ale je tu spousta věcí, které nás rozptylují.
Kakao?
- Ano. - Základ čokolády.
Syrové a tamhle suché. Mají silnější vůni.
MANAŽERKA TOVÁRNY
Zajímavé.
- Podívejte. - Rozlomit?
Po rozlomení to má hodně silnou vůni.
Voní to jako... Jako hodně hustá hořká čokoláda.
Je to křehké. Podívejte.
Ty kakaové boby pěstujete tady?
Je to rodinný podnik čtyř bratrů,
kteří se podílejí na sběru.
Odebírají boby od malých producentů,
pak je usuší
a prodají je na export.
Kakao je v Ekvádoru velký produkt? Významný produkt?
Ano.
Má velký vliv na ekonomiku.
Jedeme do pobřežní džungle,
oblasti zasažené rozsáhlým odlesňováním.
Zatímco iniciativa Cool Earth v Peru byla zaměřená na omezení odlesňování,
navštívíme bývalého makléře z New Yorku, který se snaží o zalesnění.
Jedeme dolů.
Zbývá nám asi 20 km, jedeme za ochránci přírody,
kteří se snaží obnovit tuto pobřežní džungli.
Motorky necháme u starosty.
Můžeme je zaparkovat u starosty města.
Protože je to mimo civilizaci. A můžeme je nabít.
Potom vyrazíme...
Velký skvrnitý pes. Koukni na něj.
Velký skvrnitý pes.
A vyrazíme do džungle.
To je krásné místo. Panebože.
Jak se vede?
- Jsem rád, že tu jste. - My taky.
Díky za návštěvu.
Tato pobřežní oblast Ekvádoru není příliš známá.
Chov dobytka byl hlavním důvodem odlesňování.
Páni.
Vidíte to všude kolem.
Je tu trochu lesa, ale ty odlesněné části slouží dobytku.
Pokud mám správné údaje, amazonský prales přišel o 25-30 % lesa,
ale tady je to 98 %.
Skvělé ale je, že pokud povolí jeho opětovné zalesnění,
- obnoví se. - Jo.
Přišli jsme sem v roce 2007.
Cestovali jsme po Ekvádoru a hledali místo pro tento projekt.
Jeden muž nám pověděl o pozemku svého otce.
Šli jsme se na něj podívat
a ten den v podstatě vznikla naše nadace.
Měli jsme tým asi 12 lidí a dva týdny jsme každý den sázeli stromy.
Dělali jsme to jednou ročně po dobu tří let
a pak jsme přestali.
Byla to asistovaná regenerace přírody.
Před šesti lety tu byla holá plocha pro dobytek.
- Tady? - Úžasné.
Tohle je šest let růstu.
- Neuvěřitelné. - Nekecám.
Úžasné.
Tady nebylo nic. Tyhle stromy tu před šesti lety nebyly.
- Vyrostly tu. - Jsou tak vysoké.
Rostou rychle, protože musí.
- Aby přežily. Kvůli slunci. - Je to mladý les.
- Poroste. - Jo.
Páni. Krásné. Skvělá práce. Úžasné.
Jerry se společníky založil nadaci na nákup pozemků
s cílem rozšířit tento les.
Kolik z toho... je vaše?
648 hektarů až k vrcholu té hory. Je to hodně.
- Ztratíte se v něm. - Jo.
Je úžasné, že Jerry opustil New York,
aby pomohl ochránit tuto část lesa.
Tohle je krásné místo na koupání.
Ta voda je tak čistá, že se dá pít.
Je dobrá.
Pokusili se tu lidé někdy krást dřevo nebo tak?
Zpočátku tu všude bylo slyšet pily.
Zažili jsme vypjaté chvíle... Lidé byli ozbrojeni,
měli starou pušku a já šel proti nim s mačetou
a v podstatě jsme jen vedli konverzaci,
nebo jsem jim vysvětloval, o co se tu snažíme.
Však víte.
A pak pomalu, ale jistě, jak jsme expandovali,
jsme také poskytli práci mnoha lidem, kteří káceli stromy.
Jsme tu už 12 let
a všichni vědí, že patříme k této komunitě.
Ekvádor patří k biologicky nejrozmanitějším zemím světa,
s 10 % druhy savců a 15 % ptáků.
Nahoře jsou opice.
- Jo. - Jo.
To jsou vřešťani.
- Vřešťani. - Těch jsme moc neviděli.
Co je to?
- Vřešťani. - Vřešťani.
- Jeho rodina. Jo. - Prokrista.
Je tu asi pět různých tlup, komunikují mezi sebou...
Křičí na sebe a značí si své teritorium.
Takže tihle začnou křičet, pak spustí další a překřikují se.
A tamhleten je sám.
Občas se objeví nějaký samotář,
co hledá jídlo.
To je krás...
Když to vidíte, ten hustý les...
Je to krása, že?
To vše by nejspíš bylo pryč, nebýt tohoto projektu.
Fakt?
Úžasné. Báječné.
Tohle je bambusový dům.
- Chytré. - Úžasné.
Krásné.
- Máte hlad... - Jo.
- To by bylo fajn. - Ahoj.
- Zdravím. Jak to jde?
- Ahoj. - Ahoj.
Tohle je... Jama-Coaque tu má ornitologickou observatoř.
Tohle je slunatec a takhle vypadá, když letí.
Má malé oči.
Jo.
Roztáhne křídla a pak to vypadá jako dvě obří oči.
NATALIE – STUDENTKA ANNIE – ORNITOLOŽKA
- Rozpětí křídel je asi takové. - Na obranu?
Je to na ochranu, že? Aby odstrašil predátory a tak.
Asi ano.
Ptáci jsou lákadlem pro milovníky přírody,
což Jerrymu pomáhá financovat jeho nadaci.
Skvělý způsob vydělávání peněz.
Ten protipól tohohle k finančnímu světu New Yorku,
a pak si řeknete: „Ne, udělám tohle.“ Super.
Nějaké ptačí vtipy?
ORNITOLOG
- Vypráví se? - No páni.
Určitě jo. Nějaké musí být.
Já jeden znám.
Kachna vejde do lékárny,
přijde k lékárníkovi a řekne: „Nemáte něco na...
Nemáte něco na suché rty?“
Lékárník odpoví: „Mám tu balzám.“
Kachna na to: „Fajn, vezmu si ho.“ „Dvě libry 55 pencí, prosím.“
Kachna řekne: „Ne, připište mi to na zobák.“
To je vtip o ptácích, ne?
Dobrý. To je... Jo.
Zvuky džungle byly v noci krásné.
Kterým ptákem bys chtěl být?
Kdybych si měl vybrat, byl by to kolibřík.
- Nechce se mi pryč. - Bylo to úžasný.
- Jerry, moc díky. - Opatruj se.
- Užijte si zbytek cesty. - Brzy nashle.
Jo.
To bylo bezva. Krásné místo.
Možná zatím to nejlepší z výletu bylo přespání v deštném pralese.
Užil jsem si to. Líbilo se mi spát pod moskytiérou
a poslouchat zvuky džungle.
Hmyz a vřeštění opic.
Měl jsem pocit...
...že přespat tam
bylo stejně dobré jako tenhle výlet.
Moc si to užívám.
Miluju Charleyho Boormana celým svým srdcem
a všechny z týmu.
Bylo fajn zase s nimi podniknout výlet
a jet na těchto krásných elektromotorkách.
Mám velké štěstí.
Russ teď musí do přístavu zařídit doklady pro auta,
jinak se nestihnou nalodit.
Jsme asi 80 km od Esmeraldas.
Nechci pokoušet osud, ale ujeli jsme spoustu kiláků.
Snad si to kluci užívají.
Uvidíme se s nimi až cestou ke kolumbijské hranici.
Snad jsou v pohodě, protože se dnes vůbec neozvali.
Můžeme?
- Mám 98. - Tak jo!
Jedeme nahoru do hor, do výšky 2 000 metrů,
takže je chladněji a momentálně tam prší.
My jsme tvrďáci, nevadí nám to.
Horko, nebo zima. Nikdy si nestěžujeme.
Ti, co nás sledují od začátku,
vědí, že to není úplně pravda.
Páni, to je ale výlet. Machu Picchu, Ushuaia, Ohňová země,
Patagonie, Argentina, Chile, Bolívie, Peru, Peru, Peru. Skvělý výlet.
A teď Ekvádor a brzy Kolumbie.
No, tak zase do hor.
Zase do hor.
Chci zůstat na pobřeží hezky v teple.
Prokrista!
Předjedeme ten kamion.
Uvízli jsme za tím kamionem.
Uvízneš, uvízneš tam.
Nedělej to. Nevyjížděj. Nedělej to.
- Nedělej to. - Ne.
Super.
Ewane! Prokrista!
Ewane!
Jel jsem...
Jel jsem vedle něj a on vyjel.
Musel jsem uhnout.
Bože.
To by byl masakr.
Sejmul by nás oba.
Po několika stovkách kilometrů Ekvádorem
jsme konečně dojeli do přístavu.
Ano.
Máme v plánu naložit všechna auta a obeplout Panama City,
a tím se vyhnout Darién Gap.
Ale nejdřív
musíme ta auta přihlásit.
PŘÍSTAV ESMERALDAS EKVÁDOR
Potřebujeme auta dostat do Panamy.
Jsou to speciální auta,
prototypy elektrických aut.
A tak vyplují na lodi z vašeho přístavu.
- Odsud? Z Esmeraldas? - Ano.
- Jaká auta? - Riviany.
MANAŽER
Víte jistě, že ta loď vyplouvá z přístavu Esmeraldas?
No, snad ano.
Tak nám to bylo řečeno, ale...
Dobře.
Moment. Někomu zavolám.
- Darío, že? - Darío.
Divné je, že když jsem to tuhle otevřel,
nepsalo se tam, že ta loď tu staví.
Ale teď to říkáte.
To jsem si říkal.
Nepíše se tu, že tu zastavuje.
To by nebylo dobrý.
„Myshippingtracker-dot-com-vessels.“
To má být naše loď.
Pluto z Panamy tu bude 14., že?
Připlouvají jednou týdně.
Bude tu jen hodinu.
Všechno nalodit za hodinu.
Ano, ale... Jde o to...
- Trvá to déle... - Hodinu?
- Jo, protože má jen... - Je to snadný proces?
Musíte vyplnit spoustu žádostí
a veškeré doklady musíte vyřídit před naloděním.
To bylo zajímavé, protože aspoň naši loď našli v systému.
Předtím jsem ani neviděl, že by tu zastavovala.
Byl jsem nervózní.
A bude tu kotvit jen hodinu a pak vypluje.
Takže pokud nevyřídíme ty doklady,
dlouho se tu nezdrží.
A pokud se neobjeví v Panamě, jsou na ní všechny naše věci.
Sice se usmívám, ale přeprava je problematická.
Teď ale nechceme,
aby Ewan a Charley měli velký problém.
Protože jsme se rozdělili,
bylo by těžké se k nim dostat.
A to by nám pokazilo plány.
Vůbec nic nevidím.
Jako bych byl ve vodě.
Ráno jsme se zapotili a teď je celkem chladno.
A tohle je ošklivý úsek směrem k hranici.
Podívej.
Pěkně děsivý.
Nic nevidím.
Déšť bodá jako jehličky.
Šílený.
Bože, nesnáším to. Je to jako kluzký asfalt.
Promočení, jedeme z kopce, hustý provoz, kamiony.
Zkusíme se tam dostat, aniž by...
Mám 66 %.
Co je s mou motorkou?
- Nevím proč. - Divný.
Panebože.
Slyšel jsem skřípat pneumatiky.
„POZOR – SESUVY PŮDY“
Skvělé velení, Charley.
Ach bože.
Dobrý?
V pohodě. A ty?
Jo, ujde to. Bodla by horká čokoláda.
A postel. Připojit je.
Nabít je a dát si koupel.
Nevěřím, že zítra budeme v Kolumbii.
TULCÁN EKVÁDOR
Nová země, poslední den v Ekvádoru.
Je to škoda, je tu krásně.
Začal jsem si to užívat.
Jedeme do Kolumbie.
Jsme v horním cípu Jižní Ameriky.
Prvních deset dní našeho výletu jsem seděl na téhle motorce
a ta myšlenka na to, jak jsme tady nahoře, byla tak vzdálená.
Bylo to neuvěřitelné.
A teď se připravujeme. Kolumbijská hranice je odsud 8 km.
Charley, moje motorka se chová divně.
Cože?
Není připravená.
ČEKEJTE – NEPŘIPRAVENO
Nemůžu nastartovat.
Fajn, vypnul jsem to.
Ne. „Čekejte, nepřipraveno.“ Hele.
No, přinejhorším to může být software.
- Viděls tu malou jiskru? - Jo.
Nejdřív to zkontrolujeme, než to vrátíme.
Jo. Ne. Jo. Ne. Jo.
Ne.
Mám z toho špatný pocit.
Přemýšlím.
CENTRÁLA HARLEY-DAVIDSON
Chtěl jsem vás informovat,
že na tom aktivně pracujeme
a snažíme se zjistit, jestli to dokážeme spravit, ano?
Dobře. Můžeš chvilku počkat?
Mám na telefonu Rachel. Tak jo, Rachel, mluv.
MLUVÍ RACHEL
Tak jo, spolupracujeme s techniky v Milwaukee.
Myslíme si, že jsme použili tu prototypovou kalibraci,
- která zvýšila rozsah. - Jo.
A zdá se, že se tím software zablokoval.
Dobře.
Můžete to připojit k počítači a resetovat?
Ne.
Musíme... V této chvíli musíme tu motorku vypnout.
Můžete se rozhodnout, jestli chcete vyměnit motorku,
- nebo baterii. - Není to jedno?
Pokusíme se to vstřebat a uvidíme. Dobře?
- Mrzí mě to. Nashle. - Nashle.
Nechci jet do Kolumbie bez své motorky. To by bylo...
Ne. To by nebylo ono.
Jednotka pro správu baterie při aktualizaci softwaru selhala.
Byla to předvýrobní verze s vlastní softwarovou konfigurací.
A tým HD se rozhodl,
že bude snazší vyměnit celou baterii v terénu,
než se pokusit o výměnu jednotky.
Pokusíme se tu motorku naložit na náklaďák.
A pak ji dopravíme do Panamy,
kde ji snad technici z Harleye opraví.
Máme v plánu chytit letadlo z Pasta v Kolumbii
do Buenaventury
a plout po pobřeží do Bahía Solano.
Další letadlo nás snad dopraví do Panama City přes Darién Gap.
PANAMA CITY VENEZUELA – KOLUMBIE
Tak jo. Raz, dva, tři.
Většina naší cesty po Kolumbii stejně není na motorce.
Poletí letadlem, poplují velkou lodí, zase poletí
a pak poletí do Panamy.
Takže jdeme na to.
Pošleme motorku do Panamy dřív, aby na ní mohli pracovat.
Pojedu na Claudiově motorce s ním vzadu.
Tak jo, tohle bude velká chvíle.
- Velká chvíle. - Můžeme?
Tak jo.
Páni, koukni na to zvíře. A žádné převody.
- Výborně. - Díky, kámo.
Jedeme na hranici a do Kolumbie.
Jsem stále s tebou.Co?
Jsem stále s tebou, v dobrém i zlém.
Jaká asi Kolumbie bude?
Mám takové tušení, že bude hodně barevná.
Tohle musí být hranice.
Páni, jsme tu.
EKVÁDOR / KOLUMBIE HRANIČNÍ PŘECHOD
Dlouho jsem byl na Kolumbii zvědavý.
Padesát let občanské války.
Jsou tam drogové kartely, co všude způsobují utrpení.
Ale teď se tato země mění a otvírá,
a tak je zajímavé tu teď být.
To je na Kolumbii zajímavé.
Medellín, údajně jedno z nejbezpečnějších měst,
bylo před deseti lety hlavním městem vražd.
Bylo to zapovězené město.
Navštívíme některé části Kolumbie...
Varovali nás, že do Buenaventury bychom možná jezdit neměli.
Nechtěli jsme o Kolumbii přijít. Nikdo z týmu.
Jen nás musí pustit.
Kolumbijští celníci nás nechtěli pustit.
MÍSTNÍ PRODUCENTKA
Řekl: „Ne, musíte zůstat tady a člověk, co to má na starost,
zítra zkontroluje vybavení a bla bla bla.“
Já na to: „Prosím, ráno musím stihnout letadlo.“
Pak přišel Maxim a řekl: „Promiňte, nejste fanoušek Star Wars?“
„Ano.“
„Víte, kdo tu seděl?“
„Ne.“
„Obi-Wan Kenobi.“ Cink.
A pak co?
A pak řekl: „Dobře. Bum! Razítko.“
Jsme v Kolumbii!
Kolumbie. Kolumbie!
Páni. To je pěkný.
Úplně nový svět.
Jo, je tu úplně jiná architektura, co?
Tamhle je morče.
- Panebože. Je to hit. - Jo. Jsme v zemi...
- Morčata jsou tu oblíbená. - Koukni vpravo.
Šťastný morče... Bože.
Snězte si nás.
Proč?
A jeho mrtví kámoši jsou hned vedle.
Ale občas to bývá v britských řeznictvích.
Před tím, kam chodím já, stojí kráva.
Ale nemá lidské oblečení, neusmívá se a neříká:
„Hehe, koukni, jsem morče. Sněz mé bratrance.“
Nelíbí se mi, jak mi očumuje motorku.
- Je to depresivní. Prokrista! - Ne, to není...
- Není to hezký, co? - Ne.
Dnes večer přespíme v Pastu.
Ale půjdeme si prohlédnout známý kostel, který prý nesmíme vynechat.
Jedeme lanovkou ke starému kostelu.
Bože, koukni, jak jsme vysoko.
Je to děsivý. To mě podrž, podívej na to.
Nádhera.
Proč ho postavili tam dole?
To netuším.
SVATYNĚ LAS LAJAS KOLUMBIE
Tento bizarní kostel je nádherný.
Je to svatyně Las Lajas.
- „Postavím tady dole kostel.“ - „Tady dole.“
„Nechceš ho postavit tady dole?“
„Zdálo se mi o tom. Že ho postavím a oni přijdou.“
Ach bože.
Tenhle poslední úsek je šílený, co? Jsme tak blízko.
Jak dlouho už jedeme?
Myslím, že tu sedíme asi 20 minut.
Vypadá trochu jako zámek z filmu od Disneyho.
Přejdeš na druhou stranu, zvedneš padací most.
Divnej pocit.
- Panebože! - Páni!
Ta voda, co vytéká z té budovy...
Taková výška.
Vůbec se mi to nelíbí. Tobě?
Inspirací byla událost před více než 250 lety,
kdy se jedna mladá žena údajně vyléčila z hluchoty poté,
co spatřila Pannu Marii na skále v údolí,
a nakonec kolem postavili tento kostel.
Je to vidět za oltářem.
Je to jiné, že? Není to jako katedrála v Evropě nebo tak.
Má to takový lesk.
Je, je to pěkné.
Zdrželi jsme se déle, než jsme čekali.
A na silnici před námi došlo k sesuvu půdy.
Můžeme předjet všechna auta,
ale je ta cesta obtížná?
Ráno byla plná kamení. Dnes ráno.
Protože jeden řidič tam projel, a proto...
Kámen trefil pneumatiku a ta vybuchla.
Co myslíš, Charley? Měli bychom jet tamtudy.
Souhlasím.
Je to tu zase.
Jedeme ve tmě a v dešti a tahle silnice je šílená.
Je to děs.
Ten byl velkej.
Prokrista!
Jo, je to tu trochu na prd. Tady asi došlo k tomu sesuvu.
Vertikální srázy na kraji silnice.
Jo.
Určitě to bylo tady.
Koukni na ten déšť.
Ten déšť je hroznej.
Bodá mě do obličeje.
- Jako jehličky, co? - Jo.
Vpravo je kužel.
Bože, co to děláme?
Je to fakt na hlavu.
- Páni! - Bože!
Představ si, že tudy projíždíš a najednou bum!
Obrovská...
Musel to být velký kámen, když napáchal tolik škody.
Já ho neviděl.
- Ne. - Nebyl v autě, že ne?
Ne.
Na tohle nezapomeneme.
Na tuhle noc v Kolumbii nezapomenu.
Ne.
Bylo to šílený. V jednu chvíli silně pršelo.
A v jedné zatáčce jsem si říkal, že se vymelu...
VIDEODENÍK
...protože byla ostrá a já dupal na brzdy.
Ach bože.
Úplně vidím svou motorku naloženou v dodávce
a jsem z toho strašně smutný.
Tak jo, jsem unavený, půjdu spát. Dobrou noc!
PASTO KOLUMBIE
VIDEODENÍK
Dobré ráno. Dobré ráno z Kolumbie.
Úžasné, co?
Je tu velké náměstí.
Náš výlet je tak trochu divočejší.
Nepatrně se nám vymkl kontrole
a my se ho snažíme ovládat, ale nefunguje to.
Máme velký den.
Poslali jsme auta trajektem, Russ se k nám znovu připojil
a večer musíme chytit loď, která v šest vyplouvá z Buenaventury.
Ale nejdřív tam musíme doletět.
BUENAVENTURA – PASTO KOLUMBIE – EKVÁDOR
Jedete tímhle.
V pohodě. Když ten let zmeškáme, přespíme tu.
ODBAVENÍ
Jsme tady a podívejte. Je tu hustá mlha.
Všude je mlha.
Naše letadlo nepřistane, dokud mlha neustoupí.
- Takže nevzlétne... - Ne...
Nevzlétne z Cali, dokud se nevyjasní.
Ano.
- Musí vidět... - Ranvej.
- Slyšels, Ewane? - Co?
- Letiště je zavřené kvůli mlze. - Je mlha.
Ano.
Zpozdíme se, takže možná zmeškáme loď.
3 HODINY DO VYPLUTÍ
Ta pára, co se odpařuje z asfaltu.
Před pár minutami pršelo.
Tohle není ani polovina našich...
Prostě musíme čekat.
2 HODINY DO VYPLUTÍ
To byl pilot?
Ano, ale ne kvůli mlze, ale hmotnosti výbavy.
Všechno... Prý je to moc těžké. Váží to 600 kilo.
Co... Kolik chce? Čtyři sta, pět set?
Čtyři sta, tři sta.
1 HODINA 30 MINUT DO VYPLUTÍ
Dobré je, že letiště je otevřené. Mlha je pryč.
Jak vidíte tamhle.
Ale mlha se přesunula k Buenaventuře, takže to letiště je zavřené.
Takže jsme se rozhodli, že hoši nastoupí do letadla a počkají.
Máme zpoždění. Naše vybavení je moc těžké
a vycvičení psi nám kontrolují zavazadla.
Policisté a protidrogoví psi provádí poslední kontrolu zavazadel.
Hledají drogy, alkohol, cokoli, co tam nesmí být.
Ano, nelegální látky.
Psi nám očichali zavazadla a všechno je v pořádku,
ale pořád nemůžeme odletět kvůli mlze na druhé straně.
Rozhodli jsme se naložit věci a počkat na povolení k odletu.
Tohle jsem nečekal.
Nákladní letadlo si představuješ jinak, co?
S Charleym jsme v letadle se třemi motorkami
a Russ, David a štáb poletí ve druhém se vším vybavením.
- Tohle je asi... - Kam si sedneme?
Jsou sedadla vpředu?
- Vzadu jsou dvě. - Pardon.
Dvě... Proto letí jen dva lidi.
- Aha. - Jsou tu jen dvě sedadla. Jo.
Bude divné, až vzlétneme.
Před námi budou tři motorky, co na nás můžou sklouznout.
Budeš...
Letuška budeš ty, nebo já?
Rozdělíme si to, ne?
Mám...
Uniformu mám.
- Převléknu se tamhle vzadu. - Fajn.
1 HODINA DO VYPLUTÍ
Máme naložená dvě letadla.
Mlha na druhé straně neustoupila, takže trčíme na ranveji.
A možná nestihneme loď.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová