EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
I livet söker man alltid efter svar.
Var kommer man ifrån?
Var hör man hemma?
Men framför allt…
…varför är man här?
Okej, ner med den.
Lugnt och fint.
Jag har hittat nåt.
Visa.
Herregud, helt otroligt.
Packa ner den.
Vissa hittar svaren ganska lätt.
TILL: FORT SMITH RESEARCH
Andra måste ta sig till världens ände för att hitta dem.
Influensan har kommit tidigt till Mellanvästern och ökar i hela landet.
-Jag förstår. Fortsätt. -Det är fortfarande min avdelning.
-Sir! -Jag har inte godkänt det.
-Det ordnar sig, Birdie. -De får inte göra så. Det får inte hända.
Det får inte hända.
Hallå, kom tillbaka!
Det är vår i Essex, men varför är det fortfarande så kallt?
Strax, klimatförändringar…
En dubbel Weller.
Vi serverar inte Weller här.
Okej, jag tar husets whisky, då.
Ska bli.
Lugn, jag tittade inte.
Jag…
Jag är ledsen för tidigare, i korridoren. Jag såg att du var upprörd.
Det behövs inte.
Alltså, jag har sett dig i byggnaden…
Inte på ett skumt sätt, men du brukar se glad ut.
Du kan inte säga det där utan att låta skum.
Jag hade en dålig dag. Det händer.
Tråkigt.
Ibland får man bara se vad morgondagen ger.
Förlåt.
Jag är inget vidare på att konversera.
Det är texten till "Truckin'".
Ja.
Är du ett fan?
Jag är uppvuxen med Jerry. Mina föräldrar gillade dem.
Jag försöker gå och se dem när de spelar Red Rocks.
Ja, jag med.
Okej, favoritlåt. Ett, två, tre.
-"Friend of the Devil". -"Ripple".
Trevligt.
-Lite förutsägbar. -Du med.
Jisses…
Visst.
-Jag heter Richard. -Birdie.
En till?
Två till.
Skål för Jerry.
Ja!
Gertrude? Varför hatade dina föräldrar dig så mycket?
Min mamma hittade det i en bok med de populäraste barnnamnen.
Från 1908?
-Ja. -Jisses.
Hur blev det Birdie?
Min mamma kallade mig för sin lilla fågel, och jag antar att det fastnade.
Genetikern Gertrude.
Jag ville spela i ett band.
Men virologi var det näst bästa.
Vad ville du bli när du var liten?
Jag ville bli ett löv.
-Nej. -Jo.
Jag höll ett helt föredrag om det i trean. Jag hade på mig grönt och allting.
Vad gulligt.
Vad hände?
Varför jag inte blev ett löv? Jag klurar fortfarande på det.
Så… Får jag fråga dig en sak?
Vad är grejen med de jäkla hönsen?
De tillhör projektet som jag jobbar med.
Projektet som jag jobbade med.
-Fick du sparken? -Omplacerad.
Men det känns som att få sparken.
Så det var därför du kom.
Till baren, ja.
-Så det var därför. -Ja, men…
Jag har ägnat ett helt år av mitt liv åt projektet.
Det känns som att förlora en del av mig själv, men…
…det är nog det bästa jag nånsin har gjort.
Verkligen? Får jag fråga vad det handlade om?
Det är…
…komplicerat.
-Är det för att jag moppar golv? -Nej, det är inte därför. Nej.
-Jag skojar bara. -Okej.
Okej. Vad vet du om mikrober?
Vad vet jag inte om mikrober?
Bakterier, virus eller svampar?
-Imponerande. -Tack.
Då kanske du vet att vissa av dem gör oss sjuka
och att andra gör oss friska.
Vi framställer vaccin av dem.
Jag letade världen över efter en som ingen visste existerade.
Och vi kan ha hittat den.
Lägg av! Var då?
Det kan jag inte berätta. Sekretessavtal.
Alaska?
Alaska? Visst har jag rätt?
Expeditionen förra året.
Jag kan varken bekräfta eller förneka det.
Det behöver du inte. Jag vet redan att det är Alaska.
Och sen testar du vaccinerna på hönsen?
Nej, vi behöver deras ägg.
Vi injicerar äggen med mikroberna.
Mest virus.
Och om vi inkuberar dem rätt
kan vi odla fram vacciner och rädda många liv.
Vad händer om man injicerar fel?
Helvetet bryter lös.
Sista beställningen.
Ska jag slå följe till din bil?
Jag gick hit. Jag bor några kvarter bort.
Jag kan gå med dig.
Se till att du kommer hem oskadd.
Visst.
Se till att jag kommer hem oskadd. Okej.
Tänk att jag säger det här, men…
-Jag orkar inte mer. -Jag kan äta.
Inget mer sen.
Du kommer tappa tänderna. Hur många har du ätit?
En, två, tre…
Inte mer än sex stycken.
Du måste fånga mig först.
Avgjort.
Han vinner alltid över dig.
Jag låter honom vinna.
Visst…
Min mamma har säkert mat hos sig.
Och jag vet att jag inte borde fråga, men är vi nära?
Enligt det här borde Goss Grove vara nån kilometer norrut.
-Ja! Och hur mycket är det nu igen? -Ungefär 2 000 steg.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta…
-Han tror att hon ska bjuda på mat. -Säg inget.
Vad är planen, Storeman?
Jag vet inte, lilltjejen.
Vad gör vi när han hittar sin mammas hus och hon är död? Eller ännu värre?
Vi två kan hantera besvikelse och hjärtesorg, men Gus är så…
…Gus.
Du har rätt.
Ursäkta?
Vadå?
Du sa att jag hade rätt.
Han borde gå med dig när det här är över.
Du skulle möta upp folk som räddar hybrider.
Du kanske borde rädda den här.
-Det är nog ingen bra idé. -Det är en jättebra idé.
-Du gillar väl grabben? -Ja.
-Han gillar dig. -Det är inte så enkelt.
Det är…
Du är inte på väg dit, va? Jag visste det.
Existerar de människorna ens?
Jag tror det.
-Jag funderade på att leta efter dem. -Har du sagt nånting som är sant?
Jag hatar vuxna.
Jag hade ingenstans att ta vägen, och ni behövde komma med på tåget, så…
Och nu, då?
Jag vet inte. Jag trodde att du hade en plan.
Jag ska prata med honom, och göra det varsamt.
Du är inte varsam.
Hörni!
Titta!
Det kommer rök ur skorstenen.
Omöjligt.
Eller hur?
Man ser Orion i kväll.
Jägaren.
Mriga.
Enligt vem?
Två och ett halvt års Asienstudier.
-Ett halvt? -Jag är inte så bra på att avsluta saker.
Det betyder "hjort".
Vadå?
Inget.
Här bor jag.
Vill du ha lite varm choklad?
Varm choklad?
Visst.
Jag är en riktig gottegris. Berätta inte för nån.
Marshmallows?
Vad är det?
Det är en evighet sen.
Du ser toppen ut.
Mark Twain-fan?
TOM SAWYERS ÄVENTYR
Affektionsvärde.
Min pappa läste den så ofta att jag kunde den utantill.
Det är min mans favorit.
Jaha, är du gift?
Var.
Skild?
Änka.
Herregud, förlåt…
Nej, det är okej.
Inte att han är död, men det var ett tag sen.
-Jag undervisade då. -Okej.
Förlåt.
Hur hände det?
HPS. Det drabbar bara en procent av befolkningen.
Det var då jag lämnade klassrummet för labbet.
Jag kunde inte rädda honom, så jag ville rädda andra. Här.
-Ska vi sätta oss? -Ja.
Så vad ritade du?
I baren. Du var väldigt fokuserad på ditt ritande.
Jag vet inte. Små figurer.
Jag blir uppslukad ibland av att skapa små världar ur ingenting.
I ett annat liv hade jag nog ritat barnböcker.
I det här livet, då?
Det är jag nog inte menad att göra. Och jag är inte så bra på att berätta.
Alla kan berätta en bra historia. Du kanske inte har hittat din än.
En vacker dag.
Mitt jobb på labbet var inte en del av min långsiktiga plan.
Men det betalar räkningarna,
och jag har tydligen en talang för att laga saker.
Gud, vilken god varm choklad.
En vetenskap, inte en konst.
Ja.
Du har…
Förlåt. Mjölk.
Du får komma närmare om du vill.
-Va? -Du får komma närmare.
Okej.
Jag… Ursäkta.
Visst.
-Jag måste svara. -Ja, självklart.
Förlåt.
Hej. Allt väl?
Va?
Var då?
Okej. Ja, jag kommer.
Allt väl?
Nej. Militären tar över labbet och beslagtar allting.
-När då? -Nu.
Jag antar att det är illa?
Väldigt illa.
Judy gömde mitt projekt i ett förråd, men jag måste till labbet nu direkt.
Det är två på morgonen.
Herregud, de tog mina nycklar. Jag kommer inte in.
Det är illa. Riktigt illa. Herregud.
Vad ska jag göra?
Hjälper det här?
-Du måste inte. -Skämtar du?
I kväll har varit det mest spännande som nånsin har hänt mig.
Kom, jag kör.
Okej.
Framme!
Det är nåns hem.
Hur många?
Bara en.
-Hallå. -Vänta, Gus.
Jag sa ju att hon var här.
-Vänta. -Gus.
Hallå?
Gus, du kan inte bara springa fram och…
Hallå?
Försvinn!
Mamma?
Det är jag. Öppna!
-Lämna min veranda. -Hördu, damen.
Vi är inte här för att göra dig illa.
Du heter inte Birdie, va?
Vad sa du?
Birdie, min mamma.
Gus?
Du…
Du lever fortfarande.
Jag förstår inte varför militären vill stänga stället.
-Jag sa ju att helvetet skulle bryta lös. -Vänta lite. Vad har du framställt?
Du får se snart.
Hoppas ni gillar blåbärsvin.
Hur länge har du bott här, miss…?
Sen allt gick åt helvete.
Kalla mig Judy.
Hur känner du Birdie?
Vi jobbade ihop.
Och en dag…
…räddade hon mitt liv.
Oj!
Jag kom tillbaka för att titta till henne när smittan kom.
Folk plundrade stället, och jag försökte stoppa dem, men…
Jag lämnades att dö.
Sistamännen?
Det var innan deras tid. Det var militären.
Din mamma hittade mig och skötte om mig tills jag blev frisk.
Hon lät mig bo här.
Är hon läkare?
Inte direkt.
Hon bor inte kvar längre, eller hur?
Tyvärr inte.
Vart tog Birdie vägen?
Jag vet faktiskt inte.
En kväll packade hon en väska för att leta efter dig.
Jag bönföll henne att stanna.
Men hon vägrade lyssna.
Det var för tio år sen.
Och jag har varit ensam sen dess.
Fort Smith.
Ursäkta?
Blombehållaren.
Det står "Fort Smith Labs".
-Som pubbas! -Vad är en pubba?
Hans pappa.
-Vad betyder Fort Smith Labs? -Vi jobbade där.
Hon var forskare.
Då var pubba också forskare.
Richard Fox.
Kände du min pubba?
Tack.
Vad går den till?
Vinden.
Birdie bad mig skydda den, ifall nån skulle leta,
men hon vill nog att du ser den.
Kom!
Jösses.
Du, låter Fort Smith bekant?
Jag tänkte fråga dig samma sak.
Det stängdes när viruset spred sig.
Det ryktades att viruset kom därifrån.
Hallå, kommer ni?
Ja.
Hitåt.
Åh nej.
Här.
De flesta skräckfilmer börjar så här.
Det var inte så här jag trodde att kvällen skulle gå.
Har du aldrig brutit upp ett labb på en dejt?
Vänta, är det här en dejt?
Nycklar.
Mamma luktar persika.
Snarare malkulor.
Du, verkade det som att Judy visste mer än hon sa?
Hundra procent.
-Det är dags. -Ja.
Det är hon!
Jepp, vem är gubben på bilden med henne?
Säkert hennes pappa.
Vänta, så…
Din morfar.
Min morpubba?
Jag har en morpubba!
Vad trevligt.
Vi måste prata.
Jag hörde er prata tidigare och jag vet vad du ska säga.
Du tror att det här är slöseri med tid, men du har fel.
Titta hur långt vi har kommit.
Vi står mitt i mammas hus! Du trodde inte vi skulle komma så långt.
Erkänn.
Du har gett upp hoppet om mycket, men det betyder inte att jag måste ge upp.
Det borde ingen göra.
Jepp?
Du måste se det här.
-Vad fan är det där? -Du vet mikroben jag berättade om?
Ja.
Vi råkade utföra ett mirakel…
…och skapade det här.
Vad…?
Herregud.
Hej, vännen.
Han gillar dig.
Vad är han för nåt?
G-U-S. Det är mitt namn.
"Genetisk enhet serie 1"? Vad betyder det?
Ingenting. Det är nog ingenting.
Vad är det?
Vad är en genetisk enhet?
Det ser ut som ett projekt som din mamma jobbade med.
Vadå "projekt"?
Vad är det?
Det är väl jag?
Jag tror det.
Vilka är alla med Birdie?
Var är pubba?
Varför sticker det slangar ur mig? Var jag sjuk?
Hej.
God morgon, Gus.
Gus, hälsa på Richard.
Hej, Gus.
Hej, vännen.
-Okej! Öppna den! -Vi måste få ut honom härifrån.
-De är precis utanför! -Du förstår inte.
De kommer dissekera och experimentera med honom.
Lugn, vännen.
Jag distraherar dem, okej?
Vad pratar du om?
Jag har en plan.
Lugn.
Hördu!
Ja, du. Vad i helvete gör du?
Vad ser det ut som? Jag dammsuger. Mattan är en luddmagnet.
Det här är ett restriktionsområde. Du måste gå, nu.
Ja, men vet du vad som skulle vara bra? Om du slutar gå där jag städar.
Annars tar det mig dubbelt så lång tid.
All icke-nödvändig personal måste gå omedelbart.
Okej, ta upp det med min chef.
Vem är han?
Richard. Jag är Richard Fox.
Gå nu.
Var är pubba?
-Var är pubba? -Gus? Lyssna på mig.
-Nej, jag måste hitta pubba. -Gus, lyssna på Björn.
Jag har inte berättat att jag var adopterad.
-Vet du vad det betyder? -Att ens föräldrar inte är ens föräldrar.
Nej, att de var lika mycket mina föräldrar som mina biologiska…
Använd inte stora ord!
Det betyder bara att hennes föräldrar inte skapade henne på samma sätt.
Vad menar du?
De är väl ändå mina föräldrar?
Visst?
Det är okej, älskling. Det är okej.
Allt kommer att ordna sig, okej?
Allt kommer att ordna sig.
Vi ska skydda dig, okej?
Jag och den snälla mannen.
Du kommer alltid vara…
…trygg.
Hitåt.
Kom! Den är vägen.
Jag måste tillbaka.
Är du tokig?
Nej, du måste ta Gus.
-Du måste ta Gus nu, okej? -Va?
Jag måste hämta all min forskning och bränna ner stället.
Om forskningen och det vi har gjort hamnar i fel händer så dör miljontals.
-Du måste ta Gus nu. -Jag har precis träffat dig.
Du verkar trevlig, men jag kan inte göra det här.
Jag är ingen.
Precis, så de kommer inte leta efter dig. Du kan skydda Gus.
Hör du det? Skydda honom.
Det är okej. Du kommer att vara trygg. Okej.
Jag vet inget om bebisar.
Jag vet inget om att rädda världen.
Jag hittar dig.
Berätta!
Ställ inte frågor som du inte vill veta svaret på.
Berätta.
Det verkar som att de här forskarna…
…kan ha skapat dig.
Du. Men det förändrar inget.
Jo, det gör det.
Det förändrar allt.
Därför sa han inget om henne.
Han kanske försökte skydda dig.
Om forskarna skapade mig…
…har jag ingen mamma, eller hur?
Eller pappa.
Vi vet inte hela historien än.
Men han uppfostrade dig på egen hand och skyddade dig.
-Det hade de flesta inte gjort. Tro mig. -Han ljög för mig! Om allting!
-Kom, vi tar en nypa luft. -Nej, jag tänker inte lyssna mer på dig!
-Du är inte heller min pappa. -Gus.
Detta är delstatens kriscentral.
H5G9-stammen är vår tids mest destruktiva virus.
De kallas för hybrider.
Ingen går säker när de första hybriderna samlas ihop och ännu en mörk.…
Hördu…
Det är ingen fara.
Det är okej, vännen.
Ja.
Du klarar dig.
Hördu, du klarar dig.
Jag ska skydda dig nu. Ja.
Och när svaren som man har letat efter äntligen avslöjas,
visar sig även ens uppgift.
Du gillar kanske den här.
Det var en gång en busig liten pojke som hette Tom Sawyer.
Han hamnade alltid i trubbel och tyckte om faror.
Titta.
Men ibland…
Tja…
Ibland svider sanningen.
Och ibland får svaren oss att famla mer i blindo än någonsin.
Undertexter: Dann Ling